Eleki Krónika – 2007. október

„Ha én zászló volnék…”
Emlékezés 1956-ra
A Himnusszal kezdődött az ünnepi műsor a Reibel Mihály Művelődési Központban, amelynek az volt a célja, hogy ne feledjük a forradalom jelentőségét, történelmi távlatokat is figyelembe véve. Először köszöntötték Pluhár László polgármester urat, Dr. Heim Lajosné alpolgármestert, a képviselő testület megjelent tagjait, a kisebbségi önkormányzatokat, az intézmények vezetőit és az ünnepség résztvevőit. A megemlékezés hangulatát plasztikusan /képekkel illusztrálva/ és szívhez szólóan adták elő a Dr. Mester György Általános Iskola tanulói, Dézsiné Németh Ilona segítségével. Nyomon követhettük a forradalom kitörésétől /az egyetemisták 16 pontja/ a győzelemig, az öröm napján át, Nagy Imre utolsó, a rádióban elhangzott beszédéig az eseményeket. Hosszú évtizedek múlva, 1989. október 23-án kikiáltották a köztársaságot hazánkban. A fiatalok műsorát Pluhár László polgármester úr ünnepi beszéde követte. A Szózat eléneklése után a délelőtti ünnepség „záróakkordjaként” szólaltatta meg hangszereit a Salon Trió igen színvonalasan. Elkalauzoltak minket a spanyol táncokhoz, a bécsi kávéházak hangulatába és hogy ne feledjük, a „szegény vagyok” című kesergőt se „egy szál virág”-gal aktuálisan Csajkovszkij „Októberéhez” érhettünk el a dallamokkal. A műsort követően a megemlékezés koszorúit helyezték el a kopjafánál: Elek Város Önkormányzata, kisebbségi önkormányzatok, intézmények és társadalmi szervezetek. A koszorúzást a Nyugdíjas Énekkar kísérte Aradi Zsolt vezetésével kiválóan. A forradalomra való megemlékezés 51. évfordulóján történt megemlékezést Pluhár László polgármester zárta, egyúttal megköszönte az ünnepség szervezőinek fáradozásait és mindazok megtisztelő részvételét, akik itt voltak ezen a napon.
Huszár Gabriella

Ünnepi beszéd 2007.Okt. 23.
„Tisztelt Hölgyeim és Uraim! Kedves Barátaim!
Nagy tisztelettel köszöntöm mindannyijukat ezen a nevezetes napon . Azért jöttünk össze, hogy együtt ünnepeljünk, és emlékezzünk mindazokra, akik ötvenegy esztendővel ezelőtt egy diktatúrában, a legnagyobb elnyomatás közepette is mertek nem félni, és hitet tettek a szabadság mellett. Talán az esőt könnyező természet, az avar keserű illata és az erejében fogyatkozó nap bágyadt sugarai teszik, hogy ilyenkor ősszel mindenről elsősorban az elmúlás jut az eszünkbe, az élet végessége, a sors elkerülhetetlensége. Valóban, az ilyen ünnepeken döbbenünk rá arra, hogy a mi égtájunkon nemcsak a természet, hanem a történelem is négy évszakból áll, és nekünk, magyaroknak bizony különösen szomorú őszök és hosszú hideg telek jutottak osztályrészül. Nekünk október 6-án az aradi dombok felől hallatszódó varjúkárogás jelzi az ősz beálltát, november 4-én, a szovjet tankoszlopokkal érkező hideg szibériai fuvallat pedig a tél könyörtelen betörését. És ilyenkor nehéz elhinni, hogy volt, amikor melegen sütött a nap, kéken ragyogott az ég, és lágy szellő csalogatott a szabadba. Pedig 1956-ban alig két hét alatt élhettük meg mindezt, tizenhárom nap alatt köszöntött ránk a tavasz, zuhantunk a nyárba, sodródtunk az őszbe  - és pár hét leforgása alatt lett tél, hó és halál… Igen, a mai napon nehéz emlékezni a tavaszra, arra, hogy a szabadsággal együtt micsoda öröm, várakozás, és remény született újjá a szívekben, akkor, 1956. október 23-án. Már csak az idősebbek tudják felidézni azt a csodálatos érzést, hogy milyen volt a félelem nyomasztó sötétségéből kilépni a napvilágra, és a börtönévek nyirkos levegője után friss, éltető oxigénnel tölteni meg a tüdőt. A szabadság felemelő érzése hirtelen áradt szét a sanyargatástól elgyötört országban, és mozdította meg egyszerre az egész nemzetet: munkásokat és értelmiségieket éppúgy, mint a város és a falu népét. Mi, magyarok 1956. október 23-án szinte varázsütésre álltunk talpra, és nem álltunk meg félúton, nem fogadtuk el a hruscsovi alkuk világát, nem fogadtuk el a jugoszláv mintájú szocializmust, hanem valódi szabadságot és függetlenséget, valódi nemzeti önrendelkezést akartunk. Csupán néhány óra alatt megbukott a kommunizmus, néhány nap alatt megalakult a nemzetőrség, létrejöttek a munkástanácsok, újraéledtek a pártok, felállt a demokratikus kormány, kiléptünk a Varsói Szerződésből. Csupán egy hét is elég volt ahhoz, hogy a Szovjetunió egyik tartományából újra valódi nemzeti közösség, önálló állam legyünk. Tisztelt Hölgyeim és Uraim!Vannak a történelemben pillanatok, amikor ezrek és százezrek ugyanazt élik át, ugyanazt az érzést visszhangozzák, és ilyenkor az egyéni tettekben, a hősies kiállásokban, a személyes példákban egy egész közösség jelleme mutatkozik meg. Nem véletlenül mondja Széchenyi István, hogy „…. A népek leginkább olyankor mutatják ki karakterüket, amikor azon a ponton állnak, hogy szabadságukat elveszítsék, vagy nemrég veszítették el, és vissza akarják nyerni”. Ezek az októberi-novemberi napok ilyenek voltak. Ha figyelmesen megnézzük 1956 történetét, akkor az egyik legfontosabb tanulsága – amely a jellemünkről árulja el a legtöbbet -, hogy hiányzott belőle valami, valami, amitől különleges volt, nem csupán egy az európai forradalmak sorában. Valami miatt 1956 máshoz nem mérhető: több volt, mint forradalom. Ugyanis a forradalmak lényegéhez hozzátartozik a terror. Nem véletlen, hogy a forradalmak mintájaként tekintett francia forradalomban csak Párizsban közel háromezren esetek áldozatul a nyaktilónak, a forradalmi törvényszékek munkájának, a „pokol hadoszlopok” művelte terror pedig tízezrével szedte az áldozatait a fegyvertelen lakosság körében. Ha pedig belelapozunk a forradalmárokról szóló könyvekbe, akkor ezekben az olvashatjuk, hogy az igazi forradalmár minden kapcsolatot megszakít a közrenddel, az egész civilizált világgal, minden törvénnyel, illemmel, a világ társadalmi szokásaival és erkölcsi szabályaival. Mindennek könyörtelen ellensége, és csak azért él ebben a világban, hogy biztosan elpusztíthassa. 1956-ból azonban hiányzott az intézményesített terror, a pesti forradalmárok pedig nemhogy nem szakítottak a civilizációval, a törvénnyel, az erkölccsel, hanem éppen hogy visszaállították a kommunista civilizálatlanság, törvénytelenség, erkölcstelenség után. És ebben rejlik 1956 októberének titka is: azért győzött, mert világháború után egyszer már újjáépített, de a szovjet tankok által ismét rommá lőtt házak, a felborogatott villamosok, a kiégett rendőrségi autók és az utcakövekből felhalmozott barikádok mögött rend, összefogás és szeretet uralkodott. 1956 forradalma azért győzött, mert maga volt a csoda. Maga volt a csoda már a születése pillanatában is. Születésében, mert ott és akkor jött világra, ahol, és amikor senki sem számított rá. Létezésében, mert azokban a napokban megnyílt az ég, és emberfeletti erő győzte le mindannyiunkban a poklot. És halálában is csoda volt, mert hőseit, bár jeltelen sírba, arccal a föld felé fordítva, szögesdróttal összekötve temették el, mégis feltámadt, itt van köztünk ma is. Igen, itt vagyunk mi, akik hitet teszünk mellette újra és újra. Tisztelt Hölgyeim és Uraim! A forradalom kitörése után három hónappal, 1957. január 23-án, egy 12 esztendős fiú ezt írta a naplójába: „A tábla felett egy nagy kocsisgyertya és négy Svájcból kapott kis gyertya égett, az ablakokban összesen hat gyertya volt. A táblára XY Kossuth címert rajzolt, és ezt írta fel: Dicsőség az október 23-i forradalom hős magyar mártírjainak! Számtanórán a tanárnőt néma csendben fogadtuk, a hetes halkan jelentett, még a tanárnő is csendben beszélt. Óra alatt csak a kocsisgyertya égett, de tízpercben az összes gyertyát meggyújtottuk.” Gyújtsuk meg hát mi is az összes gyertyát, és őszintén, gyermeki lélekkel mondjunk mi is hálát szüleinknek, nagyszüleinknek azért, hogy megmutatták nekünk: a legreménytelenebb helyzetből is van kiút. És a nemzet számára még az is lehetséges, hogy az ősz közepén beköszönt a kikelet. Dicsőség az október 23-i forradalom hős magyar mártírjainak.
Pluhár László polgármester”

Mindenszentek és Halottak Napja
november 1. és november 2.
Nem tudom, volt-e olyan év, hogy ezen a napon ne lettem volna otthon szülőfalumban. Szép emlékeket őrzök gyermekkoromból. A kora-délutáni órákban indultunk szüleimmel, nagytatámmal, nagymamámmal, esetleg nagynénémmel, nagybátyámmal a temetőbe. Ott elhunyt családtagjainknál gyújtottunk gyertyákat, helyeztünk el virágokat. És beszélgettünk. Ők meséltek, Én hallgattam őket nagy figyelemmel. Itt ki van eltemetve, az kinek a kije volt, hogy élt ,mikor halt meg, hogyan halt meg stb. Őseim történetét hallgattam vissza, évről-évre. És soha sem untam. Sőt, amint növögettem, egyre nagyobb figyelmet szenteltem a múltról szóló elbeszéléseknek. Amíg a családtagok a sírnál folytatták a beszélgetést, nagybátyámmal együtt „megszöktünk”, és gyertyákat vittünk, számára ismert régi ismerősöknek, rokonoknak a sírjára. „Látod, itt nyugszik ez vagy az, az ősünk, és pár perc alatt a történet a XIX. századig vezetett vissza.  Én nagy érdeklődéssel hallgattam a történeteket. Együtt volt az egész család, régi emlékeket osztottak meg, képeket vettek elő, meséltek, Én pedig, mint minden gyermek kerekre nyílt szemekkel és nagy izgalommal ittam a történeteket. .Évről-évre egyre több szeretett családtagom sírjánál kell gyertyát gyújtsak. Hiába, ez az élet rendje. De a családi együttlét, az évek óta szokásossá vált közös megemlékezés az idén sem lesz másképp. Annyiban persze más lesz, hogy édesapám sírjához már nyolc éve a családommal, gyermekeimmel járunk, és helyette Én mesélek a kilenc éves legkisebb gyermekemnek. Azt kívánom, legyen ez a nap mindenki számára a családi megemlékezés, a gyertyafény, az együttlét meleg ünnepe.
Imádkozzunk szeretett halottainkért!
Nyugodjanak békében és őrködjenek felettünk!
arlan

Eleki sikerek
Az idén 11. alkalommal rendezték meg a csabai kolbászfesztivált. A 2007. október 20-23-a között zajló rangos esemény nem akármilyen eleki sikereket hozott. A Harruckern János Közoktatási Intézmény /Elek/ ifjúsági csapata I. helyezést ért el, az induló 12-ből. Az Ambrus György szakoktatóból, illetve Balogh Richárd, Szenteczki Gábor, Trutz Patrik tanulókból álló sikeres csapat sütni való kolbászt készített eleki szakácsfiak módjára. A győztesek  a serlegen kívül tepsi szettet, illetve szakácskönyvet kaptak. A rétes készítők versenyében az elekiek az előkelő negyedik helyezést érték el. Ők a következő különlegességeket készítették el: rétes levelibe bújtatott asztali gyümölcsök citromos túróágyon, sajtok és sonkák randevúja húzott rétes belsejébe, illetve hideg málnás rétes epertükrön citromfűvel ékesítve. Ennek a csapatnak a tagjai a következők voltak: Schreyer Józsefné szakoktató, Eszlári Szabina, Gera Zsolt, Lipták Gábor tanulók. Az ő jutalmuk ajándékcsomag volt. 
A "felnőttek" versenyében pedig a 216-os csapat /370-en indultak/ különdíjat kapott. A csapat tagjai: Zámbó András /igazgató/, Mikulán Róbert, Gazdag Mihály, Klemm István és Abonyi József. Ők sütni való kolbászt készítettek Harruckern módra, a jutalmuk pedig egy vacsora volt a kondorosi csárdában! Meg kell említenünk azt is, hogy az ifjúsági csapat egyenruhája, illetve hozzáállása is elismerést váltott ki. A felnőtt csapat jelmondata ez volt: "Illatától mindenki kábuljon, fenséges ízétől a zsűri ájuljon."
Gratulálunk a sikeres szereplésért. 
Rapajkó Tibor

Egy portré…
Ahogy lépkedtem a Dr.Mester György Általános Iskola felé, az ötlött eszembe, milyen érdekes egybeesés: Pelle László és Brandt Antalné Kevermesen születtek, 2006-ban mindketten megkapták a Pedagógusnapon átadott „Év Pedagógusa” elismerést és most igazgatói és igazgatóhelyettesi beosztásban dolgoznak együtt, egymás munkáját segítve, a Dr.Mester György Általános Iskolában.
Pelle László igazgató úr bemutatásához – előzetesen  - kérdéseket állítottam össze és ezeket szép sorjában feltettem neki. Kérdéseimre készségesen válaszolt. Ezek az alábbiak voltak: 
N.M.: Amikor a pályaválasztásodra sor került, mindig a pedagógusi pálya  vonzott Téged?
P.L.: A matematikát már az általános iskolában is nagyon szerettem, éreztem, hogy ez a terület megy nekem. Igazából a gimiben döntöttem el, hogy tanári pályára megyek. Mindenképpen a matematikát választottam és ezt párosítottam különböző szakokkal, míg végül a kémia mellett döntöttem. 1982-ben matematika-kémia szakos diplomát szereztem a Juhász Gyula Tanárképző Főiskolán, Szegeden. Bár a fizika nem volt a kedvenc tantárgyam, azért – később – ezt a szakot is felvettem. Így 1986-ban ugyanitt megszereztem – levelezőn – a fizika tanári oklevelet is.
N.M.: Hogyan élted meg azt az egy évet, amikor nem választottak meg – a testületi döntés ellenére sem – igazgatónak? Volt-e a szívedben harag, neheztelés a Német Kisebbségi Önkormányzat tagjai felé? 
P.L.: Nehezen éltem meg, nehezen tettem túl magamat rajta. Azonban néhány nap után beláttam, hogy a véletlenek összejátszása – és nem személyes ellentét – alakította így a sorsomat. A következő pályázat beadásáig átgondoltam az esélyeimet és mint a Kulturális Bizottság elnöke és mint önkormányzati képviselő örültem a 4 pályázatnak, de belül reménykedtem, hogy most Én nyerem meg. És ez így is lett.
N.M.: Most, hogy végre megvalósult az álmod, nem volt kicsit furcsa, hogy a középiskolás korosztályt otthagyva, az általános iskolás gyerekek világába csöppentél?
P.L.: Nagyon furcsa volt eleinte, mivel 18 évet töltöttem az eleki Radványi György Középiskolában, ahol a tanulókat bevezettem a matematika és a kémia birodalmába, és az estiben is tanítottam a felnőtteket. Minden évben volt osztályom, akiket próbáltam sikeresen előkészíteni az érettségi vizsgára. A jelenlegi iskolámban is tanítottam folyamatosan, mint óraadó, tehát az általános iskolás gyermekeket is ismertem, és így az átmenet nem volt olyan nehéz.
N.M.: Hogy érzed magadat az új beosztásodban, mint iskolaigazgató?
P.L.: Közel 50 dolgozó munkáját kell irányítanom, napi problémáikat megoldanom. A kezdeti nehézségeken túljutottam, de több évnek kell eltelnie ahhoz, hogy teljesen belelássak az igazgatói feladatok ellátásába.
Meg kell említenem, nagy segítségem Brandtné Edit, aki mint igazgatóhelyettesem, sokat segít a kezdeti nehézségeimben, az iskolai szakmai feladatok összehangolásában. Az ő területe az alsó tagozat, melyet igyekszik a legjobb tudása szerint ellátni. A gazdasági vezető, Nedró Vazulné /Titi/ a másik nagy segítségem, akire bármilyen gazdasági ügyben számíthatok, még az olyan nagy feladatnál is, mint az éves költségvetés összeállítása.
N.M.: Szemmel látható fejlődést tapasztalunk az általad vezetett intézménynél /ld. a volt gimnázium épülete/. Az lenne a kérdésem, hogy a jövőt illetően, milyen elképzeléseid vannak? 
P.L.: A nagyobb volumenű pályázatok megírása és lebonyolítása, kivitelezése a helyi önkormányzat feladata – Pluhár László polgármester úr vezetésével. Ez történt a gimnáziumi épület nyári felújítása esetében is. Időközben épült egy kerékpár-tároló is itt a központi épület udvarán. Az épületek felújításából ennek a központi épületnek a közepe maradt ki. Ehhez próbálunk pályázati lehetőséget keresni. Önállóan is pályázunk – önerő nélküli pályázati kiírások esetén - , hogy minél színvonalasabban ki tudjuk elégíteni a szülők és a gyerekek igényeit.
N.M.: Vannak-e tanítási óráid, az igazgatói feladatok ellátásán kívül? Végül, milyen hobbinak hódolsz?
P.L.: Igen , vannak. Nem szakadtam el a gyerekektől. A 7. és a 8. osztályokban tanítom a kémiát. A román iskolában pedig szintén a kémiát oktatom, heti l órában.
Hobbim: főleg a sportot, ezen belül is a focit szeretem. A zene szeretete sem áll távol tőlem, mivel 8 évig tanultam zongorázni, de énekelni is nagyon szeretek. Nagy örömömet leltem a kertészkedésben /fóliám is volt/, de a jelenlegi sokirányú elfoglaltságom és főleg az igazgatói beosztásom miatt ennek a hobbimnak már nem tudok hódolni.
Megköszöntem igazgató úrnak a beszélgetést, eredményes munkát kívánva. Ő pedig gyorsan sietett az egyik osztályba, ahol már várták a tanítványai. 
Nádor Mária

„Hazahív a harangszó”
Szomorú évfordulót ünnepelnek ezekben a hónapokban Szlovákiában, a kitelepítés évfordulóját .Erre a tényre emlékezve Elekre is ellátogatott az 1600 lakost számláló szlovákiai  Tallós polgármestere Horváth Zoltán és katolikus plébánosa Bencze Attila. Meghívásukat tolmácsolták azon tallósiaknak akik végigélték a kitelepítést,--hisz 60 év nagy idő már sokan nincsenek az élők sorában --így azok hozzátartozóinak is. A tallósiak jó hangulatú beszélgetést folytattak és köszönettel elfogadták a meghívást. /Az ünnepségre, mely 2007 okt.20-án volt. A polgármester úron kívül még nyolc valamikori kitelepített és annak hozzátartozója képviselte városunkat./ Elekre Tallósrol  aTimár, Zsidó, Füzék, Ág, Kohuth, Kremmer, Gyurcsi,és három Biherc család költözött. Szüleim szülővárosából, Nagymegyerröl két Czina, Kis, Hencz, Méry és Pintér család költözött .Volt olyan család akit ide irányítottak de le sem pakolt, rögtön költözött tovább a Dunántúlra. /Nagymegyeren 2007.nov. 17-én lesznek megemlékezések./ .Nagymegyerről  Békés megyébe  72 családot telepítettek. Elekre egy dokumentum szerint Érsekújvárrol is 15 család érkezett. Ezen dokumentum szerint Tallósrol  Csanádalberti-be 16, Tótkomlósra 12 családot telepítettek. .Itt nem említik Eleket, sem Kondorost pedig ide is érkeztek a faluból kitelepülők.  Történelmi tény a felvidéken már a XI. századtól laktak magyarok és Mária Terézia 1773-ban készített  összeírást a magyar településterület határairól. Az 1910 népszámlálás idején Csaknem 900 ezer magyar élt a mai szlovák állam területén. Az első bécsi döntés értelmében /1938.nov/ több mint 11000 négyzet  kilométer és ezzel 850000 magyar került vissza Magyarországhoz. Pár hónappal később Csehszlovákia az 1939. márciusi Müncheni egyezmény értelmében megszűnt létezni, így Magyarország sosem lépett háborúba Csehszlovákia ellen, de sajnos a németeket és a magyarokat mondták ki háborús bűnösnek. Az 1945.ápr. 15-i kassai kormány  program, a Szlovák Nemzeti Tanács által kibocsátott törvények és a legsúlyosabb Edvard Benes 1945. aug 2-i elnöki dekrétuma  volt a szlovákiai magyarság számára a legsúlyosabb. Ez a rendelet megfosztotta őket az állampolgárságuktól. Szabályozták és igy lehetővé tették a németek és magyarok földjeinek, ,házainak elkobzását és ide cseh és szlovákokat telepítettek. Népbírósági eljárásokat kezdeményeztek és perbe fogták a közélet jeles alakjait. .A szudétanémetek teljes kitelepítése után  1946.tavaszán  a magyarok egy részének átcsoportosítása kezdődött Csehországba, mely 1947.februárjáig tartott. Marhavagonokban utaztatták napokig őket, emberpiacokon a cseh gazdák kiválasztották őket és a vagyonuk kezelői is ők lettek. A szlovák kormány a Szovjetunió támogatásával rábírta a magyar kormányt a lakosság cserére és 1946 .febr.27-én aláírták az erről szóló egyezményt. Ennek értelmében annyi szlovák magyart lehetett kitelepíteni, amennyi magyarországi szlovák önként jelentkezik a szlovákiai áttelepülésre. A szlovák kormány erőteljes toborzása ellenére kb.60 ezer szlovák települt ki és több mint 76 ezer magyarnak kellet elhagynia  Szlovákiát.  A különbségek inkább a hátrahagyott vagyonban mutatkoznak meg.  Az itt hagyott 15 ezer holdal és 4400 lakóházzal ellentétben a magyarok 160 ezer holdat és több mint 15 ezer lakóházat hagytak szlovákiai szülőföldön. A legutolsó áttelepült 1949 nyarán érkezett. Nagyon sokan, több mint 300 ezren „szlovákosították” magukat és így elkerülték a deportálást.  Szlovák nevet adtak több mint 700 településnek, hogy ne is emlékezzenek a szülőhelyükre.  Csehszlovákia 1992.dec.31.-i felbomlása után is elutasította, majd 2007.szep.20-án is megszavazta a Benes dekrétumok sérthetetlenségét, ami nem kis vitát váltott ki Magyarországon és az Európai Unióban  Bocsánat kérést még nem kaptak a kitelepítettek, de reméljük ezek az ünnepségek nem a sebek feltépését, hanem a megbékélést szolgálják.
Méry Rudolf

A terrorista szalmonella, a zord shigellák /vérhas/ és a kis coli avagy a baktériumok alvilága 1.rész
Mottónk: A baktériumok alapvetően jók, de akadnak közöttük rosszak is, kórokozók, ez az alviláguk. A most következő néhány baktérium a bélrendszerben okoz betegséget, rajtuk kívül más kórokozó is van pl. Lolera. Kezdjük a címlapsztoris” szalmonellákkal. Biztosan kapcsolták már be a TV-t, ezekre a mondatokra „...a hányással és hasmenéssel járó megbetegedések száma egyre több, a kórházban ápoltak száma nő, az ÁNTSZ szerint, valószínűleg szalmonellózis.” Mondjuk Sz. Livingstone, Sz. Derby, Sz. Nagoya , Sz. Typhi /a gyilkos tifusz/, Sz heidelberg, ezek nem világkörüli utazás állomásai, hanem ahol először azonosították őket. Vajon melyik kerül a tányérkánkba, melyik a fagylaltunkba? Megkeresni, azonosítani, „lefülelni” őket a laborok dolga. Viszont, hogy ne csinálhassanak ilyen „terrorista” akciókat /leginkább a közétkeztetésben  robbantgatnak”/, mi is tehetünk valamit, hiszen ezek a baktériumok itt élnek közöttünk, a húsokon a tojásokon. A szalmonellák is szeretnek jókat enni, a jó melegben, és így boldogan szaporodnak /2O percenként lesz egy baktériumból kettő/. Elpusztításuk egyszerű. Meg kell főzni, vagy sütni őket, írmagjuk sem marad! Könyörgöm, ne langyosítsuk az eltett ételeket, forraljuk át, pirítsuk át! A hűtő 4 C° fokán csak mosolyognak a bacik, lassabban, de szaporodnak. Hőkezelés és tisztaság ellenük a fegyverünk. A zord Shigellák keményen beleszóltak a történelembe is, Xerxész hadseregét szétzilálták, és mivel letolt nadrággal nehéz harcolni a középkori háborúk kimenetelét is befolyásolták. Ma is több mint egymillió ember hal bele a vérhasba a világon. A „piszkos kéz!” betegségének is nevezik. A betegség a beteg ember széklete útján terjed /WC után mossunk kezet!/. A megbetegedések leginkább nyáron történnek, a legyek nem kötelezhetőek a lábmosásra. Nagyon durvák ezek a baktériumok /apró tályogokat csinálnak a bélfalon/, különösen a S. Dysentéta de a S. Sonnei se kutya, agresszív módon gyorsan terjednek, járványokba torkolhatnak. Nem érdemes ujjat húzni velük, inkább mossuk meg a kezünket! A kis colit /nem becézett üdítő/, azért említem meg, mert szennyezést jelezhetnek. A coli baktériumok a rendes bélflóránkhoz tartoznak, és hasznosak. Van néhány csoportjuk, amely betegséget okozhat, főleg gyermekeknél. A vizekben, élelmiszerekben való felhalmozódásuk fekáliás szennyeződésre utal, ezért érdemes odafigyelni rájuk! Mindenesetre, ha patogén baktérium által okozott heveny enterítisze szinte állandó WC-n ülésre kényszeríti, biztosan nem lesz rá lehetősége, hogy a piacon butaságokat hordjon össze, annál inkább, mert nem szavak fognak ömleni a szájából, hanem valami egészen más, ezért kérem, tegyen maga elé egy lavórt! /Így jobb?/Az antbiotikum, pedig változatlanul „munkaruha” és nem „alkalmi”, ezért tartsa be orvosa előírásait és fogadja el gyógyszerésze tanácsait, MINDANNYIUNK érdekében!
Huszár Gabriella

…...együttműködési megállapodás …..
Békés Megye Képviselő-testülete az elmúlt időszakban arra törekedett, hogy a megye felzárkózása érdekében elfogadott és megvalósítandó nagyprogramok megfelelő kereteit kialakítsa. Ezek egyik fontos eleme a kétoldalú nemzetközi együttműködések kiterjesztése, elsősorban közös együttműködési projektek megvalósítása érdekében. Ennek a folyamatnak egy fontos állomása, hogy az Arad és Bihar megyékkel megújított megállapodások aláírását követően 2007. október 5-én aláírásra került Vajdaság Autonóm Tartomány, valamint Békés Megye Képviselő-testülete közötti együttműködési megállapodás. Az aláírt megállapodás hivatalos formában is megerősíti a gazdasági, tudományos, egyéni szellemi, oktatási és kulturális területen jelentkező együttműködés iránti igényt, és kiterjed az alábbi területekre: gazdasági élet, kis- és középvállalkozások, területfejlesztés és területfejlesztési tervek,, kultúra, sport, turizmus, szociális gondoskodás, szakmai oktatás, környezetvédelem, civil társadalom, közigazgatás, infrastruktúra, gyermek és ifjúságvédelem, határon átnyúló és határmenti együttműködés. A megállapodás aláírását követően Domokos László, a Békés Megyei Közgyűlés elnöke, valamint Predrag Grgic, Vajdaság Autonóm Tartomány regionális és nemzetközi együttműködések minisztere megbeszélést folytattak az elkövetkező időszak legfontosabb teendőiről. A megbeszélés során megállapodtak abban, hogy az első időszakban a kulturális együttműködésre, ezen belül is elsősorban a színházak, a könyvtárak és iskolák közötti kapcsolatok erősítésére, a természetvédelmi együttműködésekre, a vállalkozásfejlesztésben szerzett tapasztalatok gyakorlatba való átültetésére, valamint a turizmus közös fejlesztésére helyezik a hangsúlyt. 
A fenti konkrét együttműködési területekhez kapcsolódóan a Békés Megyei Önkormányzat és a Vajdaság Autonóm Tartomány szakemberei még ebben az évben szakmai programegyeztetést folytatnak annak érdekében, hogy jövő év elejére olyan konkrét együttműködési projektek legyenek kialakíthatóak, amelyek elindításáról a két fél vezetése közösen tud döntést hozni. 
Közreadta :arlan

Testületi ülésről….
Eleken, 2007. szeptember 24. napján tartotta a  képviselőtestület soros  ülését A maratoni ülésnek indult testületi ülésen összesen tizenhárom napirendi pontot tárgyaltak meg és így utólag elmondható , hogy néha a 13-as szám is lehet szerencsés, hiszen az ülés nem lett maratoni hosszúságú. Pluhár László polgármester úr vezetésével   hamar elfogadták a két ülés közötti időszak intézkedéseit,módosították a 2007. évi költségvetési rendeletet, tájékoztatót hallgattak meg  a 2007. évi költségvetés első félévi végrehajtásáról, tájékozódtak a  2006/2007. évi tanévről , illetve a 2007/2008-as nevelési év indításáról. Innen tovább Dr. Heim Lajosné  alpolgármester vezette az ülést és 13 igen szavazattal, 1 tartózkodással és ellenszavazat nélkül elfogadták a „Reibel Mihály” Művelődési Központ 2007. évi munkájáról szóló beszámolót , elfogadták a 2007. évi átfogó értékelést a gyermekjóléti és gyermekvédelmi feladatokról. Döntöttek arról hogy az önkormányzat csatlakozni kíván a Bursa Hungarica Felsőoktatási Önkormányzati Ösztöndíj pályázathoz .(Eleki főiskolások egyetemisták figyelmébe ajánlom)Pluhár László polgármester – miután visszavette az ülés vezetését javasolta, hatalmazza fel a testület arra ,hogy készítse elő Elek Város Önkormányzata és a németországi Gerolzhofen várossal fennálló kapcsolatok további megszilárdítására, egy testvérvárosi megállapodás megkötésére a szerződés tervezet - amire a felhatalmazást a testület megadta ,ill. arra is hogy felmérést készíttessen a Kétegyházi út névváltoztatásáról. Ezután pályázatok benyújtásáról döntöttek, valamint kérelmeket bíráltak el. Kérik az új csatornahálózat mellet fekvő ingatlanok tulajdonosait ,hogy önkormányzati segítség igénylése mellett minél többen kössenek rá a rendszerre.
arlan

Felhívás!!!
Kedves elekiek!
A templom belső festése, reményeink szerint a következő évben elkezdődhet, amennyiben összefogunk e nemes cél érdekében. Vannak ígéretek, de nekünk kell megtennünk az első lépést. Megkérem Elek város minden lakóját, szervezetét, a hívőket, a vállalkozókat, minden jóakaratú embert, a SZÉP szeretőjét, akinek kedves a város legfőbb jelképe, a templom, hogy támogassa annak belső restaurálását. Az adományokat előre megköszönve,reméljük célunk elérését!

Daloló hagyományőrzők találkozója Eleken
Úgy gondolom, sokan emlékeznek még azokra a régebbi rétekre, ahol égszínkék szemekkel lesték az „igazi” búzavirágok a pipacsok ringó rokolyáját és hetyke kis lila szarkalábok ügyelték a rendet, szigorúan figyelve a kis bamba bárányfelhőt, amint heverészett a horizonton. Ilyen a hagyományőrzés hangulata. Talán ezért „lopakodott” át Szolnok megyéből a mezőturi Búzavirág Népdalkör és kísérte el kis csapatát, a lökösházi Vadvirágokat, Germán Géza polgármester úr is. Immár ötödik esztendeje rendezte meg az Eleki Nyugdíjas Egyesület és a Reibel Mihály Művelődési Központ a Hagyományőrző Nyugdíjas Énekkarok és Népdalkörök találkozóját. A „daloló” összejövetelt, Árgyelán György a művelődési ház igazgatója nyitotta meg. Üdvözölte a résztvevőket Nedreu Dávidné , a helyi nyugdíjas egyesület vezetője is. Városunk alpolgármestere, Dr. Heim Lajosné beszédében először arra kérte a jelenlévőket, hogy emlékezzenek meg október 6-a alkalmából az Aradon kivégzett tizenhárom tábornokról, akiknek bár lehetőségük nyílt a menekülésre /magánházaknál helyezték el őket/, mégis inkább a halált választották. Ezután felhívta a figyelmet az Idősek Világnapjára, amit szintén akkor tartottak. Az idősek tiszteletének hagyományaira, mind a múltban /görög szenátus/, mind a jelenben, japán, indián közösségekben és másutt szerte a földkerekségen. Végül szeretettel köszöntötte a jelenlévőket, kiemelve a találkozó fontosságát, hiszen jövőre városunk világtalálkozót rendez, ezért részvételükre feltétlenül számít! Ezt követően az éneklésé volt a főszerep, és mivel az asztaloknál nemigen ült botfülű, így a hallgatóság együtt nótázott a színpadon lévőkkel. Az eleki Nyugdíjas Énekkar kezdte, hallhattuk Mezőkovácsházáról az Ezüstfenyő Dalkört és a Vadvirág Népdalkört, Battonyáról a Harangvirág Nyugdíjas Klubbot, Békéscsabáról az Orgován Népdalkört és a Csaba Pávakört, Kétsopronyból a HORENKA Hagyományőrző Népdalkört, Örménykútról Szlovák Hagyományőrző Népdalkört és Szabadkígyósról a Vadvirág Pávakört. Dalaikkal nagy sikert arattak a szólóénekesek is! A délelőtt folyamán nyitotta meg Árgyelán György a Művelődési Központ igazgatója Csontos Rozália kiállítását, méltatva a festőnő eddigi alkotásait. A festmények sikere hozzájárult a folytatódó műsor hangulatához. A kellemesen eltöltött órák után Dr. Heim Lajosné alpolgármester és Nedreu Dávidné vázákat és okleveleket adtak át a résztvevőknek. Befejezésül már a jelenlévők hallgathatták a „jó ebédhez szól a nótát” a finom falatok mellett. Remélhetőleg az elkövetkező években is találkozhatunk a hagyományőrző énekesekkel, itt Eleken!
Huszár Gabriella

Csontos Rozália...
festőművészt eleki bábaasszony segítette a világra a Táncsics utcában. Ugyan közel harminc éve már Gyulán él, ezernyi szál köti szülőhelyéhez, testvérek, kiterjedt rokonság, emlékek, amik jók vagy fájóbbak. Szerény, halk szavú asszony válaszol a kérdéseimre.
- Festeni a gyerekek mellett kezdtem. Gyulán a gyógypedagógiai intézetben gyemekfelügyelőként dolgoztam. Szeretetre éhező, problémás gyermekek voltak az intézetben, óvodástól a 18 éves korig. A rajongásuk és kis életük nehézségei is segítettek, hogy egyre többet fessek.
- Van kedvenc képe?
- Mindegyik a szívemhez nőt, de talán a legbüszkébb arra a festményre vagyok, amely a Munkácsy kép megvásárlásához, szervezett gyűjtésen, elsőként kelt el, még kezdés előtt!
- Úgy tudom Eleken kívül, állított már ki képeket Békésen, Gyulán, Szolnokon, Gyomán.
- Igen Szolnokon is vannak rokoni kapcsolataim is, kedvelem a várost. A közeljövőben lesz kiállításom ott. 
Azután beszélgetünk még Svédországról, ahova rendszeresen utazott, a jelenlegi munkájáról a gyulai kórház orvosi könyvtárában és a nagy bánatról, ami még mindig látható a tekintetében, a férje haláláról...„Puszta”, „Havas táj” „ Faluvégi ház „Gyermek” „Virágos csendélet” Naplemente”. Kérem szépen ezeket nem olvasni kell, hanem látni, aki akarta, megnézhette a képeket, amelyek érzelmeket közvetítenek a színek lágyságával, élénkségével, komorságával, mélységével, Csontos Rozália ecsetvonásai által dedikálva a Művelődési Központban Eleken.
Huszár Gabriella

Idősek Világnapja
Az ENSZ 1992-ben elhatározta, hogy megünnepli az idős embereket. Ezért kiválasztott egy napot: október 1-jét, amely az Idősek Világnapja lett. Ebből az alkalomból siettek az Idősek Klubjába a meghívottak, 2007. október 18-án. Délután 14 órakor megtelt, az életük 3. szakaszában élő vendégekkel, az Idősek Otthona udvarán lévő Faház. Nedreu Dávidné, Marika, a klub vezetője, kedves szavakkal köszöntött mindenkit. Külön üdvözölte Pluhár László polgármester urat, Kiss László kistérségi megbízottat /Gyuláról/, Pelle László urat, az Oktatási, Kulturális és Sportbizottság elnökét, Andrási Károlynét, az összevont intézmények vezetőjét és Pluhár Erzsébetet, aki ennél az intézménynél mentálhigiénés beosztásban dolgozik. Elsőként műsort láthattak az ünnepeltek, melyet a Dr.Mester György Általános Iskola tanulói adtak elő. Szerepelt a műsorban vers, elbeszélés, egy megnevettető székely népmese, ragyogó előadásban. Majd egy szép dallam következett – fúvós hangszeres előadásban. A gyerekek szereplése után elsőként Pelle László köszöntötte az idős korúakat. Őt követte Pluhár László, aki a köszöntés mellett tájékoztatta a résztvevőket a városban eddig elért eredményekről (pl. a volt gimnázium épületének felújításáról, járdák, utak elkészítéséről, az eddigi eredményes pályázatokról, stb.) Végül meghívott mindenkit az október 23-i városi megemlékező ünnepségre. A köszöntések után ismét műsor következett, melyben a klub tagjai szerepeltek. Elsőként Kulik Kálmánné mondott egy szép verset, címe: Szeressétek az öregeket. Őt követte Horányiné Margit néni, aki a verse elmondása után dalra invitálta társait. A nyugdíjasok dala és a Szeressük egymást gyerekek… kezdetű dal hangzott el. A résztvevők egymás kezét megfogva énekeltek. Ismét vers következett, Szkaliczki Jánosné előadásában, „Amíg élünk” címmel. Igaz történetet adott elő ismét Kulikné Julika. Hittmann Jánosné, Szabó Lőrinc: Ősz c. versével készült, majd dalra fakadt és magyar nótákat énekelt. Ismét vers következett, Kecskemétiné Rózsika a még ma is Mezőkovácsházán élő Hetényi György költő „Ilyenkor hull a falevél” c. versét szavalta el. A műsort egy duett zárta, Miszlai János és párja két szép éneket adott elő. Kedves, bensőséges színfoltja volt az ünnepségnek az, amikor külön köszöntötték a 80 éveseket: Nagy Antalt, Simonkáné Margit nénit, Alb Györgynét és Gémesné Marika nénit. Felcsendült a „Boldog születésnapot” c. ének is, melyet a klub-tagok adtak elő társaiknak. Ezt követően minden évfordulós ünnepelt szép ajándékot kapott. Megvendégeléssel folytatódott a délután. Mindenki kapott egy pár virslit, mákos és diós süteményt és ajándékba egy üveg Nutellát, mely polgármester úr ajándéka volt. Az asztalon lévő szép kis asztaldíszek Rostásné Valika keze munkáját dicsérték. Ahogy végignéztem az ülő sorokon az villant át a fejemben, milyen jó lenne, ha néha türelmesebbek, megértőbbek lennénk az idős emberekkel. Velük, akiknek a lábai bizony botladoznak már, szemeik elhomályosultak, akiknek meg kell erőltetniük a füleiket, hogy meghallják a másik szavát. Azután az ötlött fel bennem: minden kornak megvan a maga szépsége és ez RÁJUK is vonatkozik. 
Nádor Mária

Nyugdíjas pedagógusok találkozója
Nemcsak az Idősek Klubjában ünnepelték az Idősek Világnapját, hanem a Napközi Otthonos Konyha épületében is, október 21-én, de. 11 órától.
A Riha Ilona Alapítvány minden évben megvendégeli, egy ünnepi ebéddel, a nyugdíjas pedagógusokat. Az Idősek Világnapjának ünnepét ragadta meg az Alapítvány Kuratóriuma és összehívta a nyugdíjasokat. A szép számú közönség elsőként Bereczki Sándorné alapítványi elnök ünnepi beszédét hallgatta meg, ezután kedves, bensőséges műsort adtak elő a Dr.Mester György Általános Iskola tanulói. A műsort összeállította és a gyerekeket felkészítette: Bellon Tiborné tanítónő. A programban elhangzottak versek, prózák, mesék és főként olyan köszöntők, amelyek a tanítóknak és a tanároknak szóltak. Érdemes felsorolni a közreműködők neveit, mert a színvonalas előadás őket dicséri: Veres Fruzsina, Korcsok Kata, Korcsok Máté, ifj.Pelle László, Dávid Csenge, Dávid Áron. Csenge kedves verset is írt erre az alkalomra, melyet el is mondott. A vers címe: Tanároknak!
„Hosszú évekig gyerekek hadát
  tanítottátok meg írni, olvasni.
  Cserébe egy mosoly, és csak ennyi.
  Ti többet érdemeltek!
  Bár a napok nem teltek felhőtlenül,
  a sok „tanár néni nem értem” mellett,
  na jó, néha azért ránk is szólni kellett.
  De ne mondjátok, hogy nem élveztétek!
  És ne mondjátok, hogy nem öröm látni,
  ahogy elkezd betűzni és számlálni a kisdiák,
  akit a könyvek segítségével, az életre,
  ti készítettetek fel.
  Köszönök hát mindent, amit értem tettetek,
  Kívánom, hogy legyen boldog, megérdemelt pihenésetek!”
Nemcsak próza szerepelt az ünnepi programban, hanem zene is. Az egybegyűltek gyönyörködhettek Brindás Barnabás harsona-játékában és Szegedi Szonja furulyán előadott zene-számában. Az alsó tagozatos énekkar is énekelt két kedves dalt. Méltó színfoltja volt az ünnepségnek az aranydiplomás és gyémántdiplomás kollegák köszöntése. Pelle László iskolaigazgató, Busáné Szombath Erzsébet aranydiplomás tanítónőt köszöntötte. Méltatta életét, eredményes tevékenységét és egy szép virágcsokrot nyújtott át számára. Janecskó János volt eleki iskolaigazgató kapta meg a gyémántdiplomát. Őt volt évfolyamtársa és évekig együttdolgozó kollegája, Busa László tanár köszöntötte, aki felelevenítette a Kiskunfélegyházán eltöltött tanulmányi éveket is. Tőle egy faragott hőmérőt kapott az ünnepelt, a virágcsokrot pedig Brandt Antalné igazgatóhelyettes adta át. Halottak napjához közeledve – kegyelettel emlékeztek meg az eddig eltávozottakról. A neveket Busa László tanár úr olvasta fel, akinek a keze munkáját dicséri a „Mementó” c. faragott tábla, melyben a ma már nem élők nevei találhatók. Az Alapítvány Kuratóriumából – jelenlétével megtisztelte a rendezvényt: Brandt Antalné, Miszlai Jánosné és Nagyné Nádor Gabriella. Az ünnepség támogatója volt: A Dr.Mester György Általános Iskola és Elek város Oktatási, Kulturális és Sportbizottsága.
Nádor Mária

Horváthné Ibolya: HAZA
Ha azt mondom,hogy szeretem,
A magyar föld az életem.
Zilálva, betegen,
Álmomban is éberen,
Mondom el ezt én, neked.

Isten azt akarja, hogy erősödjünk és győzzünk!
Talán egy hónapja sincs annak, hogy egy, a 30-as éveinek az elején járó fiatalember munkahelyi problémái miatt a békéscsabai Kner Nyomda tetejéről leugorva, önkezűleg vetett véget az életének. A tragikus hír azt hiszem sokunkat mélyen megrázott. Személyesen nem ismertem a velem egykorú fiatal srácot, de halálhíre mégis elszomorított. Az értelmetlen halálon, a fiú öngyilkosságán elgondolkodva eszembe jutott, hogy felgyorsult, elanyagiasodott világunkban, ahol mára már semmi sem fontosabb, mint a pénz, vajon mennyien lehetnek embertársaink között, azok, akik nem bírnak lépést tartani a világ diktálta ütemmel. Leszakadva alulmaradva, eltaposva, elszegényedve, megalázva érezve magukat, szívük végső elkeseredésében föladják, és önkezűleg vetnek véget az életüknek. Annak az életnek, amit édesanyáikon keresztül az Egyedül Élő Istentől kaptak ajándékba. Istentől, aki maga a Szeretet. Aki olyan, mint a jó kertész, mindig oda ültet egy növényt, ahol annak a legjobb. Kedves Eleki Krónika Olvasó! Kérlek, hidd el Te is, hogy te magad is egy növény vagy Isten kertjében. Isten, aki egyszülött fiát, Jézus Krisztust adta érted, az mindenben a Te javadat akarja. Ő azt akarja, hogy kerüljél bármilyen helyzetbe is tudjál bízni őbenne. Tudjál örülni és nem elkeseredni! Ő, mint a jó kertész a szép virágban gyönyörködni szeretne benned. Ezért Ő öntözget, és féltőn szeretőn táplál téged. Engedd, hogy, mint a jó kertész a rosszat és a bűnt lemetssze rólad! Hidd el, hogy Istennél semmi sincs véletlenül. Ha tiszta szívből, őszintén tudsz hinni benne, akkor bármi is érjen Téged, az mind-mind a Te javadat szolgálja. Csak engedd, hogy Ő ezt meg tudja mutatni Neked. Ehhez pedig nem kell mást tenned, mint azt, hogy őszintén megvallva bűneidet elkezded szeretni Őt. Mondj el egy egyszerű imát. Meglátod Ő nem fog válasz nélkül hagyni! Sajnos a békéscsabai fiatalember ezt már nem teheti meg, hiszen őt sikerült a világ fejedelmének, a Sátánnak becsapnia, elvesztenie. De te még most dönthetsz másképpen is. Előtted még nyitva a lehetőség ajtaja, a boldog élet felé. Kedves Olvasó! Akarsz te is boldog életet élni? Ha igen, akkor engedj Isten igéjének. Dobj ki minden megkeseredést szívedből és ne hallgass vádlódra, az ördögre! Légy erős és győzedelmes harcos az Úrral! Az öngyilkosság semmire sem ad megoldást!
Forgács Tibor

Egy iskola születése, avagy egy kastély halála
Gál Gábornak, a Gaál, illetve a Varjassy-hagyaték gondozójának köszönhetően most be tudunk mutatni néhány fontos forrást, amelyek alapján betekinthetünk egy olyan korszakba, amely nem mindenki számára jelentette egy szebb, jobb világ kezdetét! Az első dokumentum szerint 1947. január 16-án egy jegyzőkönyv készült, melyet az akkori eleki elöljáróság készíttetett, melyből az derül ki, hogy néhány lökösházi lakos azt szerette volna elérni, hogy a Gaál-major területén létesüljön, egy tanyasi iskola, mert az ottani birtokos meghalt, és az épület a környezettel együtt alkalmas lenne erre.
Indokként még az is szerepel, hogy lakóhelyükhöz a legközelebbi iskola is elég messzire található /Kintzig-major/, így tényleg alkalmas lenne erre a 181. szám alatti épület, kastély a Gaál-majorban. A jegyzőkönyv ezzel zárul: „Kérjük a hatóságot, hogy tegye meg a lépéseket és vegye fel a kapcsolatot Elek községben lakó örökössel, özvegy Varjassy Lajosné, eleki 818. h. sz. alatti lakossal, hogy ezen épületet a területtel együtt iskola céljára megkaphassuk haszonbér útján. A nyert értesülés szerint az örökösök hajlandók bérbe adni.” A kérelmezők a következők voltak: Turák István, Miklós János, Balász Sándor. 1947. január 17-én az eleki elöljáróság már arról értesítette az eleki állami elemi iskola igazgatóságát, hogy az új iskola létesítéséről, vagyis a szándékról értesítsék az illetékes tanügyi hatóságot. /Az engedélyezésről szóló dokumentum nincs meg a hagyatékban, de mint köztudott, az iskola később megalakulhatott./ A harmadik dokumentum viszont azért értékes, mert az egykori kastély állapotát mutatja be részletese. /A leltár 27 pontban írja le a kastély állapotát./ A leírásból valamilyen módon azonban így is rekonstruálhatjuk az egykori Gaál-majort. Volt pl. a kastélyban 36 ablak, de már üvegezés nélkül. A nyári konyha összes csatornáját már ellopták, vagyis a kastély még állt, de kifosztották a II. világháború alatt, ,illetve az azt követő szűrzavaros időszakban. Az épületet át lehetett alakítani iskolává. A leltár 1948. január 26-án készült, amelyet átadóként Varjassy Lenke írt alá, átvevőként pedig Oláh Pál, illetve harmadikként Oláh Pálné. Ezzel az egykori kastély sorsa végleg megpecsételődött, hisz eredeti funkcióját elveszítette, iskolaként működött az 1960-as évekig majd az utána következő lebontásával bekövetkezett a halála is! Néhány zárógondolat: Ezzel a kastéllyal is szegényebbek lettünk, ami mindenképpen jól jelképezi az 1960-as évek „kultúrpolitikáját”. Mennyire fájó lehetett az is, ha akkor, igaz burkolt formában, de mégis elvették a családi vagyont attól, akié volt.  Őrizzük a Varjassyak, Gaálok emlékét is, mert a múltunk részei Ők is!
Rapajkó Tibor

Szabó Katalin: Csöndes ősz

Lassú, nyugodt lépteivel jött el az ősz,
és most is épp oly színes és csöndes csak ő.
Némaságot fogadtak a nagy városok,
tengerek, erdők, egykor zajos táborok.

Fönn narancsszínű teát keverget az ég,
a természet megmossa vöröslő kezét.
A sebes folyó is narancsszínt visel már,
s pihenni tér ezer és ezer határ.

Csöndes ősz van és én is némán hallgatok,
valami mégis beleég imitt-amott…
Az őszi, hideg messzeségben látlak Téged,
álmodni készül a világ, de én égek.

Az ár fodrának mentén forr már a folyó,
s rajta ringatózik egy tűzpiros hajó…
Oh, reszketnek a fák tarka levelei,
ők már tudják, hogy el fogsz, el fog majd jönni…

Dagadva futnak a jól táplált gyökerek,
nem tudják még, ám érzik jelenlétedet;
felébredve a szél húrokat tép vadul,
és szendergő szívem is megdöbben válaszul.

-Lassú, nyugodt lépteivel jött el az ősz,
és most oly nyughatatlan, el nem fárad ő.
Pedig szunnyadott , némán telt ó hány napja,
és látod: Te lettél, Te lettél víg hangja.

Jeles napok októberben és novemberben
Október hó
A hónap régi magyar nevei: Skorpió hava és MINDSZENT HAVA
Október 4. --  Ferenc /Assisi Szent/ napja
Megújította az egyház szellemét, eszméi új lendületet adtak a középkor misztikus romantikájának. Személye a földi javakról való lemondás, az egyszerűség és a szeretet jelképe lett.
Részlet egy fohászából:
„URAM!
  Tégy engem békéd eszközévé,
  Ott ahol a gyűlölet uralkodik, terjesszem a szeretetet,
  Ahol sérelem van, oda vigyem a bocsánatot.
  …………….
  Ahol sérelem van, oda vigyem a fényt.
  Ahol szomorúság uralkodik, oda vigyem az örömet.”
Október 6. – Aradi vértanúk napja
Minden magyar lelke gyászba borul ezen a napon. Szabadságharcunk dicső vezéralakjait az aradi vár sötét kamráiba záratta Haynau, és 1849. október 6-án kivégeztette őket. Idézzük fel most egyenként a tábornokok neveit: Aulich Lajos, Damjanich János, Dessewffy Arisztid, Knézich Károly, Kiss Ernő, Lázár Vilmos, Láhner György, gróf Leiningen-Westerburg Károly, Nagy-Sándor József, Pöltenberg Ernő, Schweidel József, Török Ignác és gróf Vécsey Károly. Örök példa előttünk életük, haláluk! Így hajtsuk meg fejünket ma is mélyen előttük!
Október 9. --  Dénes napja
Dénes a kelta-római Párizs első mártír püspöke volt és a francia királyok patrónusa. Legendája szerint a halott vértanú a fejét a hóna alá kapta, és a maga lábán ment a sírba – kivégzése helyéről. A fejfájósak oltalmazójának is nevezik.
Október 15. --  Teréz napja
Szent Teréz, a 16.században élt. Napja sokfelé volt szüretkezdő nap. Egyes vidékeken dologtiltó nap volt, amikor nem moshattak és kenyeret sem süthettek az asszonyok.
Október 18. --  Lukács napja
Lukács evangélista e nap névadója. A hagyomány szerint Pál apostolt kísérte missziós útjain. Evangéliumán kívül őt tartják az Apostolok Cselekedetei könyv szerzőjének is. Polgári foglalkozására nézve orvos volt. Így lett az orvosok, kórházak, fürdők jeles szentje.
Október 20.  --  Vendel napja
Elsősorban a juhászok védőszentje. A VI.-VII. század fordulóján élt. A Rajna vidékén remeteként juhászságot vállalt, végül egy kolostor apátjaként halt meg. Hozzá fordultak a juhászok, hogy védje meg a nyájaikat az aszálytól, a villámcsapástól és a farkastól.
Október 21. --  Orsolya/latinul: Ursula/ napja
A legenda szerint breton királylány volt, akit egy angliai fejedelem a követei útján feleségül kért a fia számára. Orsolya feltételeket szabott: vőlegénye térjen meg, legyen társa római zarándokútján és gondoskodjék egy 11.000 fős szűzi kíséretről. A szerelmes ifjú teljesítette a kívánságát. A vőlegényt Rómában a pápa keresztelte meg, ezáltal az Ethenius nevet kapta. Visszatértükben a Rajnán hajóztak, s megálltak Kölnben, amelyet épp a hunok ostromoltak. A hunok nyilaitól itt halt meg Ursula /Orsolya/, Ethenius és a 11.000 szűz. Így lett Ursula /Orsolya/  Köln védőszentje.
Úgy tartják, hogy amilyen idő van ezen a napon, olyan lesz a tél.
Október 26. --  Dömötör napja
A keleti egyház kedvelt szentje volt, aki ma 4. századi nagy keresztényüldözések idején halt vértanúhalált.
Dömötör a magyar néphagyományban főként Dél-Magyarországon a juhászok védőszentje. Ezt a napot juhász-újévként, nevezetes bálját juhászbál, gulyásbál, Dömötörözés néven emlegették.
Október 28. --  Simon-Júdás napja
Ez a nap arról nevezetes, hogy ilyenkor kezdték a Hegyalján a szüretet.  Íme egy rigmus, mely az e napi hidegre utal:
„Eljön a Simon, Júdás,
Dideregve fázik a gulyás.”
Október 31.  --  Wolfgang napja
A név magyar megfelelője, Farkas. Egyes helyeken úgy tartják, hogy a facsemetét az ő napján kell elültetni, a gyümölcsfák törzsét bekötözni, vagy bemeszelni, hogy a nyúl ne rágja meg. Szent Wolfgang, Regensburg bencés püspöke, Boldog Gizellának, Szent István király hitvesének volt leánykori nevelője 971 körül. Hazánkban is megfordult.

November hó
Olvasóink kérésére a jövőben a jeles napok című rovatunk mindig a következő hónap jeles napjait mutatja be.– a szerkesztő-
A hónap régi neve: SZENT ANDRÁS HAVA. 
Novemberben halottainkra emlékezünk. Virágba borulnak a temetők, este a mécsesek és a gyertyák szentjánosbogárként égnek a holtakért és az élőkért. Csend, nyugalom, békesség mindenütt.
November l. --  Mindenszentek napja
A katolikus tanítás szerint az élő és elhalt hívek közösséget alkotnak az Úr színe előtt. Ez a szentek egysége.
November 2. --  Halottak napja
Ezen a napon megvendégelik a szegényeket és a koldusokat. Ekkor tiltották a munkát, nehogy megzavarják a holtak nyugalmát. Tiltották a mosást, mert attól féltek, hogy akkor a hazajáró halott vízben állna.
November 11.  --  Márton napja
A középkor egyik legfényesebb nevű szentje. Az egykori Magyarország területén született és Franciaországban tevékenykedett. A legenda szerint I.István királyunk épp vadászaton volt, amikor lepihenve álmában meglátta az országra törő besenyő hadakat. Ekkor tette Mártont az ország társpatrónusává. A krónikák szerint István, Szent Márton és Szent György zászlaja alatt harcolt a lázadó Koppány ellen. A Mártonnal kezdődő karácsony előtti 40 nap a középkorban ugyanolyan böjtös napnak számított, mint a farsang és húsvét közötti nagyböjt. Márton jószágvédő szent volt.
November 19. – Erzsébet napja
Ő, II.András  királyunk lánya volt és könyörületességéről, illetve rózsacsodáiról volt nevezetes. Egy legenda: a gyermek Erzsébet a konyhán összeszedte az ételmaradékot és kötényében hordta ki a várkapuban kéregető szegényeknek. Egyszer apja meglátta és rákérdezett, mit visz a kötényében? A kislány ijedtében hazudott: „rózsákat.” Mivel havas tél volt az apa haragosan rántotta szét a kötényét és íme, a lánya öléből rózsák hullottak a földre.
November 25. --  Katalin napja
A legnépszerűbb női név. A legenda szerint Katalin alexandriai királylány volt. Miután trónra lépett, egy remete keresztény hitre térítette. A római császár megkívánta a szűz királynőt, aki persze ellenállt. Így lefejezték. Ezen a napon frissen metszett gyümölcsfa-gallyakat tesznek vízzel teli üvegbe /”Katalin ág”/, hogy karácsonyig kizöldülhessen.
November 30. --  András napja
Szent András apostol, a keleti egyház védőszentje, az első században élt. A hagyomány szerint átlósan ácsolt kereszten halt mártírhalált, ezért nevezik az ilyen keresztet „andráskeresztnek”. Ez a nap a legjelentősebb házasságjósló, varázsló nap. Az alábbi köszöntővel üdvözöljük őket:
„András napja ma vagyon,
  Eldöcögtem a fagyon,
  Jöttem köszöntésére,
  Neve tiszteletére.
  Azt kívánja a szívem,
  Soká éltessen Isten!”
Nádor Mária