Eleki Krónika 1999. június
Eredménytelen kísérletek az intézményrendszer átszervezésére
A Román Iskola Magyar Általános Iskolával történő összevonásának lehetőségét, valamint az Eleki Napköziotthonos Óvodák átszervezéséről szóló előterjesztést tárgyalta a képviselő-testület 1999. június 7-ei ülésén első napirendi pontként. Az ülés napirendjén szerepelt még az önkormányzati lakások és nem lakás céljára szolgáló helységek bérleti díjának megállapítása, támogatási kérelmekről döntöttek a képviselők, tanácsadói munkakör létesítéséről határoztak, valamint tárgyalták a megállapodás-tervezetet az eleki Mezőgazdasági és Ipari Középiskola és Diákotthon Békés Megye Önkormányzata részére történő átadásáról. 
Már az 1999. évi költségvetési koncepció kidolgozásakor nyilvánvaló volt, hogy az önkormányzatnak ez évben működési forráshiánnyal kell számolnia. A forráshiány csökkentése érdekében 1998. december 14-i ülésén eldöntötte a képviselő-testület, hogy az eleki Mezőgazdasági és Ipari Középiskola és Diákotthon fenntartói jogát a Békés Megyei Önkormányzat részére átadja 1999. július 1-jétől. Az intézkedés következtében a forráshiány ez évben közel 8,5 millió forinttal csökken. 
A saját források bővítésének érdekében a vállalkozók és magánszemélyek kommunális adója mellett az önkormányzat 1999. január 1-jétől bevezette az iparűzési adót is, a súlyadó mértékét a gépjármű önsúlyának minden megkezdett 100 kg-ja után évi 500,- Ft-ról 800,- Ft-ra emelte, valamint intézményi térítési díjak emeléséről is döntött. 
Az önkormányzat Pénzügyi Bizottság javaslatai alapján az intézmény kiadásait is csökkentette a lehetőségek szerint. 
A képviselő-testület arról is döntött, hogy igényt nyújt be önhibáján kívüli hátrányos helyzetben lévő helyi önkormányzat kiegészítő támogatására. 
A működési bevételek a megtett intézkedések ellenére sem nyújtanak fedezetet a működési kiadások finanszírozására, felhalmozási bevételekből működési kiadásokat pedig nem kíván, de nem is tud finanszírozni a képviselő-testület, mert egyrészt ilyen lépéssel a maradék vagyonát is felélné, másrészt pedig a fejlesztési források kiadási oldalon csaknem teljes egészében lekötöttek (szennyvízcsatorna építés, Szociális Otthoni beruházás, stb.). 
Nem kerülhető el tehát, hogy 1996-hoz hasonlóan ismét napirendre kerüljön az intézményhálózat korszerűsítése. Mint ismeretes a képviselő-testület 1996-ban döntött a GAMESZ megszűntetéséről, a Magyar Általános Iskola önálló intézménnyé történő alakításáról, valamint a napköziotthon és a Szociális Otthon konyhájának összevonásáról. A Román Iskola finanszírozása már ekkor is gondot jelentet. A kormányzati szervek a nemzetiségi kisiskolák finanszírozásának megnyugtató módját azonban mind a mai napig nem találták meg. 
A képviselő-testület ülésén a Román Iskola és az Eleki Napköziotthonos Óvodák átszervezésének lehetőségét vizsgálta. 
A Román Iskolában problémát jelent, hogy az alacsony létszámú (7-8 fős) osztályok miatt az egy tanulóra fordított kiadás közel 2,5-ször akkora, mint a Magyar Általános Iskolában, ezért a Román Iskola idei 17,4 milliós évi költségvetésének több mint 50%-át az önkormányzatnak kell biztosítani. Gazdaságossági szempontokat szem előtt tartva, és a gyermeklétszám folyamatos csökkenésére való tekintettel, az ésszerűség azt diktálja, hogy a két iskola összevonását a képviselő-testület mondja ki. A Román Kisebbségi Önkormányzat az iskola-összevonások tervének hallatán már jelezte, nem adja egyetértését a két intézmény összevonásához attól tartva, hogy egyre kevesebb gyermek választaná a román nyelv tanulását, amely az asszimilációt tovább gyorsítaná. A kisebbségi önkormányzat azonban a Román Iskola finanszírozását felvállalni nem tudja. A problémát csak fokozza, hogy ez évben az Országos Román Kisebbségi Önkormányzatot sem sikerült eddig megalakítani, akitől a helyi kisebbség segítséget remélt. 
Megoldást jelentene ha külső forrás (központi támogatás, átvett pénzeszköz) segítené ki az iskolát a bajból. 
A Román Iskola finanszírozási problémája ismeretes az Oktatási Minisztérium, a Nemzeti és Etnikai Kisebbségi Hivatal, a Kisebbségi Jogok Országgyűlési Biztosa és a Megyei Közgyűlés előtt is. A konkrét pénzügyi segítség lehetősége azonban még csak most kezd kibontakozni. A kisebbségi Ombudsman tájékoztatta az eleki Román Kisebbségi Önkormányzat elnökét, hogy egyetértésük nélkül a két intézmény nem vonható össze. A finanszírozási gondokat az egyetértés hiánya természetesen nem oldja meg, ezért levélben kereste fel az Ombudsman az oktatási minisztert és a Nemzeti és Etnikai Kisebbségi Hivatal elnökét, kérve segítségüket a probléma rendezéséhez. 
Az Oktatási Minisztérium a közelmúltban információt kért a Román Iskola adatairól és jelezte lehetőség van a finanszírozási gondok enyhítésére az intervenciós keretből. 
A leírt információk birtokában kellett döntenie a képviselő-testületnek. Az Ügyrendi Bizottság azt javasolta, hogy a képviselő-testület véglegesen vegye le napirendről a Román Iskola működtetésének a kérdését, illetve amennyiben ezt nem teszi meg, hozzon konkrét döntést az iskola további sorsára vonatkozóan és ehhez a döntéshez a vonatkozó jogszabály alapján kérje az eleki Román Kisebbségi Önkormányzat egyetértését. 
A képviselő-testület a Pénzügyi Bizottság javaslatát fogadta el és a Román Iskolával kapcsolatos döntését 1999. július 5-éig, a következő képviselő-testületi ülés időpontjáig elhalasztotta. Döntésében közrejátszott, hogy az Oktatási Minisztérium értesítése szerint az intervenciós keretből történő támogatásról még a tanév vége előtt döntenek. 
Dönteni kellett a Román Iskola vezetéséről is, mivel Hering Magdolna megbízása a testületi ülés napján jár le. A képviselő-testület döntése szerint az iskolaigazgatói feladatok ellátásával az 1999/2000-es tanév végéig Hering Magdolnát bízza meg. 
A következőkben az Eleki Napköziotthonos Óvodák átszervezésével foglalkozott a képviselő-testület. Felkérésre Singer Éva óvodavezető előterjesztést készített annak lehetőségéről, hogy a következőkben az óvoda 3 telephellyel működjön tovább. Az adatokból és kimutatásokból az derült ki, hogy a IV. sz. óvoda megszűntetésével oldható meg legkedvezőbben a gyermekek elhelyezése. 
A IV. sz. óvoda tervezett bezárása ellen a Cigány Kisebbségi Önkormányzat emelte fel szavát, kérve, hogy a testület vegye le napirendről a IV. sz. óvoda bezárását. A vitában elhangzott, hogy a kedvezőtlen demográfiai változásokat nem hagyhatjuk figyelmen kívül, ha most nem dönt a testület, rövid időn belül ismét napirendre fog kerülni ez a kérdés. 
Az előterjesztett határozati javaslatok közül végül a képviselő-testület arról szavazott, hogy az 1999/2000. nevelési évtől kezdődően a IV. sz. óvodába ne történjék beíratás, a most odajáró gyermekek továbbra is ott maradnak, az óvoda további működésére októberben visszatérnek. A jelenlévő képviselők közül a határozati javaslatot ugyanannyian támogatták, mint ahányan ellene voltak, ezért ebben a kérdésben nem születet döntés. 
A képviselő-testület döntött az önkormányzatok tulajdonában lévő lakások és nem lakás céljára szolgáló helységek bérleti díjáról is. A bérleti díjakat - néhány kivételtől eltekintve - a javasolt 10%-kal emelte meg 1999. július 1-jétől. 
Egyéb ügyeket tárgyalva a képviselő-testület hozzájárult, hogy dr. Márki-Fejes László és dr. Demény János részt vegyen a gyulai Pándy Kálmán Kórház által szervezett finanszírozási modellkísérletben. 
A képviselő-testület működési forráshiányra hivatkozva támogatási kérelmeket utasított el, döntött viszont arról, hogy az egyházaknak más módon (tehát nem anyagiakkal, hanem munkaerő rendelkezésre bocsátásával) segítséget nyújt, továbbá 10-10 eFt jelképes összegű támogatást biztosít a Mentő Alapítvány és a Tűzoltó Alapítvány részére. 
Határozott továbbá a képviselő-testület a Mezőgazdasági és Ipari Középiskola és Diákotthon pénzmaradványának felhasználásáról, valamint némi korrekcióval egyetértett az intézmény átadás-átvételéről szóló megállapodás tervezettel. 
A képviselő-testület határozott egy polgármesterhez telepített tanácsadói munkakör létesítéséről is. Az ilyen munkakörbe kinevezésre kerülő személy sajátos köztisztviselői jogviszonnyal rendelkezik, felsőfokú iskolai végzettséggel kell rendelkezzen, kinevezése határozott idejű, a polgármester megbízatása megszűnésének időpontjáig tart. A teljes körű munkáltatói jogot a polgármester gyakorolja. 
Döntött a képviselő-testület arról, hogy a Nemzeti Kulturális Örökség Minisztériumának Millenniumi Titkársága által meghirdetett helyi ünnepségek, fesztiválok 2000. évi megrendezésének támogatására pályázatot kíván benyújtani, amelyhez 1.000 eFt önerőt biztosít. A támogatást az Elekiek V. Világtalálkozója ünnepség megrendezésére kívánja felhasználni. 
A képviselő-testület támogatja a polgármester tanulmányait és megtéríti részére a területfejlesztési menedzser posztgraduális képzés költségeit. 
A képviselő-testület ezek után zárt ülésen szociális fellebbezésekről döntött, majd arról rendelkezett, hogy 1999-ben egy “ELEKÉRT” érdemérem kitűntetés kerül átadásra. 

Parlagfű !!!
Valamilyen allergiás túlérzékenység az emberek egyharmadában kimutatható. Ezeknek a megbetegedéseknek a legfőbb kiváltója a parlagfű. 
Hogyan ismerhetjük fel a parlagfüvet?
20-150 cm magas, dúsan elágazó terebélyes növény. A levelek színe sötétzöld. A porzós virágok a hajtások csúcsán találhatók, egy virágzatban 15-35 halványsárga virág van, a lecsüngő sárga virágok apró csészékre hasonlítanak. 
Jellegzetes élőhelye:
Nemcsak szántóföldi, hanem városi gyomként is ismert. Megtalálható rendezetlen építési területen, elhanyagolt kertben, árokparton, parkok, utak szélén. 
Irtsuk a parlagfüvet! Mikor?
Ez a gyomnövény júniustól októberig virágzik. Irtása leghatásosabb a tavaszi megjelenésétől kezdve korai gyomlálással (gyökérrel együtt történő kihúzással), illetve tömeges előfordulása esetén virágzás előtt végzett rendszeres kaszálással. Fontos a területek utóellenőrzése, mert újabb hajtások megjelenése esetén a védekezést meg kell ismételni. 
Kérjük a lakosságot (ingatlantulajdonost, kezelőt, használót), hogy az ingatlanának területén és annak körzetében a gyommentesítést végezze el. 
Ezúton is köszönjük az allergiás megbetegedésben szenvedő gyermekek és felnőttek és a ma még egészségesek nevében. 
Elek Város Önkormányzata

A legveszélyesebb kábítószer
Ne találgasson kedves Olvasó! Még mielőtt valami exotericus nevű, ismeretlen hatású drogra gondolna, elárulom melyik is a legveszélyesebb kábítószer: a dohány. A dohányzás a legnagyobb fenyegetést és kihívást jelenti a közegészségnek. 
Világszerte 1,1 milliárd dohányos él. Nálunk a férfiak 45%-a, és a nők 25%-a dohányzik rendszeresen. Az egészségügyi világszervezet adatai szerint évente 3.000.000 ember hal meg a dohányzás következtében, és az elkövetkező 20-40 évben 10.000.000 ember fog meghalni a dohányzás miatt. 
A dohányzás egészségromboló hatása annál kifejezettebb, minél fiatalabban kezdett el dohányozni az ember. Minden második dohányos életét teszi kockára, ugyanis minden második dohányos ezen szenvedélyéből kifolyólag fog meghalni. Tulajdonképpen a dohányzás több embert pusztít el mint a közúti balesetek, a természeti katasztrófák, az összes többi drog, az AIDS és a gyilkosságok összesen. A legszomorúbb pedig az, hogy a dohányzás sok “passzív” dohányost is megöl, akik kénytelenek beszippantani a dohányfüstöt mások érzéketlensége miatt. Valójában a dohányzás egészségünk jelenleg ismert legnagyobb kockázati tényezője. 
A nikotin és a szénmonoxidon kívül, amelyek a legfőbb mérgei a cigaretta füstnek, még 2000 sejtméreg található meg a dohányfüstben. A nikotin okozza a függőséget. 
A dohányzás számtalan betegség melegágya. Így a tüdőrák, amely a legelterjedtebb rosszindulatú daganat, 80 %-ért felelős a dohányzás. Azért csak 80%-ért, mert a nagyvárosokban, ha nem is dohányzik az ember, megközelítően 1 doboz cigarettányi rákkeltő anyagot lélegez be az ember a nagyfokú légszennyezés miatt. 
A szív és érrendszeri betegségek okozta elhalálozás 1/3-ért felelős a dohányfüst. 
A tüdőtágulat, amely csak a dohányzás következménye, a 3. halálok a szív és érrendszeri, valamint a rákos daganatok után. 
A gyomorfekély 60%-al gyakoribb a dohányosoknál, mint a nemdohányzóknál, és így sorolhatnám a végtelenségig a betegségeket amelyek összefüggésben vannak a dohányzással: a szájüreg, gége, nyelőcső, gyomor, hasnyálmirigy, húgyhólyag, vese, méhszáj rosszindulatú betegségei, etc. etc. 
Mi történik azzal, aki abbahagyja a dohányzást? 
80%-ban csökken a tüdőrák kockázata, 50%-kal a szívinfarktus és az agyvérzésé. Azonkívül az összes többi betegség kockázata csökken. A statisztikai adatok szerint 8,3 évet veszít a dohányos az életéből, ez egy cigarettára leszámítva 12 perc! Nem csoda, hogy egyesek koporsószegnek nevezik a cigarettát. 
Ezért érdemes abbahagyni. Erre jó segítséget jelent a Tüdőgondozó Intézet jelenlegi programja, vagy a “lélegezz szabadon” amelyet Eleken is meg tudunk csinálni, és amellyel világszerte több százezer ember szokott le. Érdeklődni lehet a rendelőbe. 
dr. Demény János 

Hogyan értékeli a megyei németek napját Reisz György?
- Mint az eleki Német Kisebbségi Önkormányzat elnökét, arra kérem, értékelje a május 29-ei megyei rendezvényt! 
- Nagy izgalommal kezdődött ez a nap, hiszen 7 településről vártunk vendégeket. A pilisvörösváriak nagyon megleptek mindannyiunkat. Nagyon megható volt, hogy a gyermeknap ellenére kb. 250 vendéget, illetve fellépőt köszönthettünk Eleken. Úgy látom, a német kultúra fellendülőben van Békés megyében. 
Külön örülök annak is, hogy Doncsev Tosó államtitkár úr is jelen volt. A fórumon Szaver Ágnes, a Nemzeti és Etnikai Kisebbségek Hivatalának munkatársa, de Clavoia Spahl, a budapesti német nagykövetség első titkára /aki magyarul is beszél!/ is részt vett. Reméljük, hogy ők máskor is el fognak jönni Elekre. 
- Volt-e valamilyen probléma a kulturális napon? 
- Sajnos egy ilyen nagy rendezvényen az ember akaratán kívül is közbejöhet valamilyen probléma, ezért elnézésüket kérjük azoktól, akik megtiszteltek figyelmükkel. 
- Egy ilyen kulturális nap mögött sok ember munkája áll, nehéz kiemelni valakit, de én mégis erre kérem Önt! 
- A szervezésért legtöbb köszönetet Nádor Mária érdemel, de ki kell emelni Lengyel Antal plébános úr nevét is, aki a német nyelvű misét celebrálta. Összegzésképpen: úgy érzem, sokan szerveztük meg a német kultúra napját, a színvonallal is meg vagyok elégedve. 
- Köszönöm a beszélgetést. 
Rapajkó Tibor 

Újévtől szilveszterig /VII. rész, június/
Hihetetlennek tűnik, de júniussal elérkeztünk az év feléhez. Igaz, ez a hónap még a tavasz vége, de mindenki a nyárhoz sorolja. A sok májusi eső hatására a természet behozta az elmaradást, és minden csupa zöld, csupa virág. 
A hó nevét Junóról, a házasság istenéről kapta, régi magyar neve Szent Iván hava, amely elnevezés Keresztelő Szent János szláv megfelelője. Az ő személye köti össze az ó- és újszövetséget, hiszen a legutolsó ószövetségi próféta, ugyanakkor az első újszövetségi szent. Csillagászati megnevezése a Rák hava, meteorológiai elnevezése nyárelő. Sylvester János nyelvész a XVI. században Kaszáló hó néven emlegette, a legrégebbi magyar neve pedig a Napisten hava. 
Alig múlt el két hét az utolsó fagyosszent - Orbán - után, máris újabb szent kegyeit kell keressük a jó idő érdekében. Medárd püspök névünnepe június 8-a, és ha aznap esik az eső, negyven napig el sem áll. Fordítva is igaz, a száraz Medárd-napot negyvennapos aszályos nap követi. A legenda szerint egy duhajkodó társaság nem hallgatott a püspök intő szavára, ezért az ég negyvennapos esőt bocsátott rájuk, az “lehűtötte” kedélyeiket. A bukovinai székelyek szerint a bibliai özönvíz Medárd-napkor kezdődött. A húsvéthoz kötődő mozgó ünnepek sorába tartozik Úrnapja, az oltári szentség ünnepe. A katolikus vallásúak nagy kosarakba virágszírmot gyűjtenek, és az úrnapi körmeneten ezt szórják az útra ott, ahol az oltári szentséggel a pap elhalad. A körmenet útvonalán lombokból és virágokból négy oltárt építenek, a körmenet ezen a négy helyen megáll, majd ima után énekelve tovább halad. 
Június 10., Margit napja 
Ez a nap is alkalmas az időjárás-jóslásra. Margitot különböző előnevekkel titulálják: retkes Margit, mert ezen a napon kell a retket elvetni, legyes Margit, mert ha ezen a napon kinyitjuk az ablakot, akkor egész évben sok lesz a légy. Sőt vaskos népi humorral húgyos Margit, mert ha Medárdkor nem esett az eső, Margit még behozhatja. 
Június 24., Szent Iván napja 
A nyári napforduló idejét ősi szokás szerint minden nép megünnepli, leggyakrabban tűzgyújtással. Ezen a napon jár legmagasabban a nap, legrövidebb az éjszaka és leghosszabb a nappal. Keresztelő Szent János tisztelete a katolikus egyházban az V. században alakult ki, s ekkor tették napját június 24-re. Természetesen a nyári napfordulót valamilyen formában a legtöbb népnél megünnepelték, így talán már a honfoglalás előtt ismerhette a magyarság. Ibn Ruszta arab történetíró szól ugyan a magyarok tűzimádatáról, de egyelőre nincs adatunk arra, hogy ez ehhez a naphoz lenne kapcsolható. Mindenesetre a középkorban elsősorban egyházi ünnep, de a XVI. századtól kezdve a források mint népszokásról emlékeznek meg. Erre vezethető vissza a Szent Iván-napi tűzszentelés is. A szokás leglényegesebb mozzanata a tűzgyújtás: 
Tüzet megrakoljuk, 
Négyszögre rakoljuk: 
Egyik szögén ülnek szép öregemberek, 
Másik szögén ülnek szép öregasszonyok, 
Harmadikán ülnek szép ifjú legények, 
Negyedikén ülnek szép hajadon leányok. 
/A mondóka Kolonyról - Nyitra megye - származik./ 
Az európai népek közös hagyománya a rituális céllal végzett tűzugrás. A sötétedéskor föllobbanó tűznek tisztító, gyógyító, termékenyítő erőt tulajdonítanak. A tűz átugrása alatt különböző párosító, kiházasító dalokat énekelnek. 
A szokás legtovább és legteljesebben a nyelvterület északnyugati részében maradt meg. Itt még a két világháború között gyújtottak szentiváni tüzet. A korok és nemek szerinti elkülönülés felvetette annak a lehetőségét, hogy a csoportok egymásnak énekelgettek, de alig van pár olyan töredék, mely ennek lehetőségét alátámasztani látszik. A tűzgyújtás után azt átugrálták. Ezt már a XVI. századtól említik, de akkor egy lakodalomhoz kapcsolódott, bár Szent Iván-napi tűznek nevezik. Akinek jól sikerült az ugrás, várhatóan férjhez ment a jövő farsangon. 
Rakd meg babám azt a tüzet,hadd csapjon a lángja! 
Gyönge karjaimat melegítsem nála! 
Jöttem is, mentem is, arra jártam én is, 
Gyere kedves angyalom, ugorj egyet te is! 
Gyere babám, tegyél rá, hadd szikrázzon lángja! 
Terítsd földre a subád, hadd fekszünk le rája! 
Jöttem is, mentem is, arra jártam én is: 
Gyere kedves galambom, melegedj meg te is! 
Shakespeare vérbő komédiájából - a Szentivánéji álomból - is megismerhetjük e jeles nap történetét és szokásait. Szent Iván napi tűz felett különféle növényeket füstöltek, ennek azután gyógyító erőt tulajdonítottak. 
A hazai szerbeknél a háziasszonyok és az eladó lányok ma is készítenek Szent Iván-nap előtt vadon nőtt növényekből úgynevezett Iván-napi koszorút. A koszorúkat az esti órákban helyezik el a ház kapujára, manapság a ház hosszanti oldalára, istállóra, kutakra, ólakra. A hiedelem szerint a Szent Iván-napi koszorú megóvja a házat a villámcsapástól és a szélvihartól. 
Június 27., Szent László napja 
A magyar szentek közül hazánkban a legnagyobb tiszteletnek Szent László, a lovagkirály örvend. Egyik Árpád-házi szenthez sem kötődik annyi szép legenda, mint Szent László személyéhez. A lovagkor példaképét 1192-ben avatta az egyház szentté III. Béla kezdeményezésére. 1077-től 1095-ig uralkodott. A legendákban úgy szerepel, mint Krisztus bajnoka, aki csodák útján menekül meg a bajból, mert imával, fohásszal fordul Istenhez. 
Június 29., Péter-Pál napja 
A gabona aratásának hagyományos kezdőnapja. Úgy tartják, hogy ezen a napon szakad meg a búza töve, és indulhat az aratás, amelyet ekkor csak jelképesen kezdtek meg. A misére elvitték és a pappal megáldatták az aratószerszámokat. Volt, ahol a mise után kimentek megnézni a búzát, és próbaképpen egy kaszasuhintást is tettek. 
Péter apostolt a lakatosok és a halászok is védőszentként tisztelték. Az egykori halászcéhek ilyenkor rendezték a gyűlésüket, az inasfelszabadítást, a legény- és mesteravatást. Pál apostolt emlegetik ugyanezen a napon, de önálló ünnepe január 25-én, Pálfordulón van. 
Topa Sándorné

Duna Karnevál
Sikeres szereplést mondhat magáénak a művelődési ház román nemzetiségű hagyományőrző néptáncegyüttese. 
1999. június 12-ére kapott meghívást az együttes a Duna Palota és Kiadó részéről. A közel egy hétig tartó rendezvény június 12-diki programján a finnek, lengyelek, törökök, üzbégek, németek, mexikóiak stb. mellett az eleki együttes volt az egyetlen a fellépők sorában, amelyen a délutáni előadás közben nyílt színi tapsot kapott a többszáz főnyi nézőközönségtől a Vörösmarty téri szabadtéri színpadon. 
Este fél 10-kor az Erzsébet-ligeti Színházban előadott műsoráért ugyanezen nemzetközi mezőnyben szintén óriási tapsot kaptak az elekiek. 
Topa Sándorné 

Anyakönyvi hírek, 1999. május
Születés:
Oszlács Pál, Oszlács Benjamin, Bálint Nikolett. 
Házasságkötés:
Nem történt. 
Haláleset:
Eleki anyakönyvezéssel nem történt. 

A mese birodalmában
Az országban kevés olyan ember van, akinek munkájával a széles közvélemény szinte naponta találkozhat. A ritka kivételek közé tatozik az eleki Schneider László asztalos, aki az esti mese kezdetekor naponta bekapcsolja a tévékészülékét és végignézi a népszerű Maci cselekvéseit, közben rápillant a “főszereplő” szobájában lévő tárgyakra, az máris láthatja Schneider László keze nyomát. Kedves gyermek /felnőtt/ újságolvasók, foglaljanak helyet a képzeletbeli mesesarokban és figyeljé/k/tek Schneider László élettel átitatott Maci háttérmeséjét, reméljük jól fog/nak/tok szórakozni. 
- Az ötvenes évek végén, pontosabban ‘58-ban, az eleki kultúrházban önkéntes színjátszó csoport működött - kezdi alanyunk. Én akkor asztalosinas voltam és mivel vonzódtam a színjátszáshoz, a díszleteket készítettem. Két évvel később szakmunkás bizonyítványt szereztem, és sikerült helyben elhelyezkednem. Még az év, vagyis ‘60 novemberében egyik napról a másikra váltottam. Felmentem Budapestre. Hogy miért? Nos, apám mindig azt mondogatta, hogy ahány műhely, annyi fejlődési lehetőség. Az ember, ha csak teheti, igyekezzen állandóan képezni magát. 
Négy évig a fővárosi Pest Megyei Építőipari Vállalatnál voltam alkalmazásban, épületasztalosi munkát végeztem. Egyszer a vállalatom a Germinál című film díszleteit készítette, Biatorbágyon egy egész kis falut építettünk. Ekkor, most már testközelben, a figyelmemet ismét a díszletgyártás felé irányítottam. Érdekesnek találtam a munkát, nem volt sablonos, mint mondjuk az ajtók, vagy ablakok sorozatgyártása. Nagyszerű érzés volt, amikor a rendezői koncepciókat sikerült megfognom és az elképzeléseket gyakorlatba ültetnem. Abban az időben kedvtelésként még szombaton és vasárnap is külső munkatársként dolgoztam a tv-nél. Számomra ez nem csupán anyagilag volt fontos, egyszerűen jól éreztem magam. Aztán, a közmondás szerint addig jár a korsó a kútra, amíg... amíg nem lettem főállású tv-munkatárs. A televízióban végigjártam a rangfokozatokat, a díszletgyártás minden fázisát. Dolgoztam külső forgatásokon és stúdiói vetélkedőműsorokban egyaránt, mint a Ki mit tud?, a Veszprémi-találkozók, a Stewardess-vetélkedők. 
Közben ‘66-ban és ‘69-ben megszülettek a gyermekeink, talán ezért is kezdtek foglalkoztatni a gyermek- és ifjúsági műsorok. Mint a TTT /Tízen Túliak Társasága/, vagy a különböző ovis, mesés blokkok. Kőber Tibor bábtervező felkért, hogy készítsem el a Maci díszletét és kellékeit, a kis televíziót, a mosdót, a kiságyat, a fotelt, valamint a díszfalakat az ajtóval és ablakkal. A gyakorlati munka két hónapot vett igénybe. 
- Mit jelent Önnek a Maci hátterének az elkészítése? 
- Felemelő, magasztos érzéssel töltött el. Gondoljon bele, egy vidéki kis asztalos a televízió munkatársának tudhatta magát. Sőt, eredményei is voltak és megbecsülték. Még ma is szívesen emlékszem vissza azokra az időkre. 
- Hogyan folytatódott az élete? 
- ‘75-ig dolgoztam a televíziónál. Aztán felerősödött bennem a kihívás, a megmérettetés varázslatos érzése és váltottam, ugyanolyan gyorsan, mint ‘60-ban. Egy lakáscsere folytán visszakerültem Elekre. A gyulai Fa- és Bútoripari Szövetkezethez kerültem, mint bútorgyártó asztalos. Színházi szálaim, mondanom sem kell, ekkor sem szakadtak meg. Mint másodállású vállalkozó, a Gyulai Várszínház díszleteit készítettem, és ismét felvettem a kapcsolatot a volt kollégákkal, köztük Bakó József díszlettervezővel. 
- Visszatérve a tv-s pályafutásához, valószínűnek tartom, hogy több népszerű személyiséggel is találkozott, kikre emlékszik vissza szívesen? 
- Valóban több színésszel is kapcsolatba kerültem, Lőte Attilával, Madaras Józseffel és Koncz Gáborral. Ha összetalálkozunk Gyulán, szívesen felelevenítjük a múlt eseményeit. 
- E sajátságos asztalosi pályafutás apropóján mit mondana? 
- Talán azt, hogy bebizonyosodott, a fából sokat ki lehet hozni, a bölcsőtől a koporsóig szinte mindent. Sőt, egy kis túlzással fából is lehet vaskarikát csinálni. Aztán azt, hogy a különböző elképzeléseket át tudtam ültetni a gyakorlatba, ezt csakis a szüntelen tanulással, továbbképzéssel tudtam megvalósítani. Mindent összegezve nem csalódtam, ha most kezdődne pályafutásom ismételten végigcsinálnám. 
- Szabadidejében mivel foglalkozik? 
- Ez év január 1-jével, 41 évi munka után, rokkantsági nyugállományba vonultam, most már szabadidővel is rendelkezem. Egyébként a focit szeretem, ha szabad vagyok, kimegyek és megnézem az Elek hazai találkozóit. 
Kedves olvasók, eddig tartott a mese. Reméljük, gazdagabbak lettek egy élettörténettel. 
B.N. 

Pedagógusnapi méltatás
Az Eleki Mezőgazdasági és Ipari Középiskolában május 28-án kerül megtartásra a hagyományos pedagógusnapi ünnepség. A szülők nevében Szőts Zsuzsa köszöntötte a pedagógusokat, majd a tanulók mondták el jókívánságaikat. 
Az ünnepségen adták át a Radványi emlékgyűgyűket is, melyeket az 1999-es évben a dolgozók szavazata alapján Ádámné Eleméry Edit és Kimpián Istvánné kapott. Az iskolának nyújtott segítő támogatásért Anuló Péter tsz-elnök is Radványi emlékgyűrűt kapott. 
Lantos Mihályné 
Pedagógusnapi köszöntő
Tisztelt Igazgató Úr, Tantestület! 
Köszönöm, hogy a szülők nevében én mondhatom el jókívánságaimat a pedagógusnap alkalmából. Nem csak mint szülő, de mint volt diák is nagy szeretettel üdvözlöm Busa László és Singer Ferenc tanár urakat. 
Csak hálával és köszönettel gondolhatunk Önökre azért az áldozatos és nem mindig hálás munkáért, amit gyermekeink tanítására, sőt nevelésére fordítanak. Jól képzett varrónők, állattenyésztők, gazdaasszonyok öregbítik az iskola hírnevét országszerte. 
Köszönjük, hogy gyermekeink olyan iskolába járhatnak, ahol minden tanuló sorsa egyformán fontos. Ahol a kollégiumi nevelők a távolban élő szülőket is pótolni tudják. 
Nem könnyű sem szülőnek, sem pedagógusnak lenni. Én sokszor úgy érzem, hogy az egész gyermeknevelés egy nagy “húzd meg - ereszd meg” játék. Gyanítom, Önök is gyakran érzik így. Én ehhez a nagy játszmához kívánok sok sikert, jó egészséget! 
Feladatom lett ma nékem, 
Hogy köszöntőt mondjak, 
Gyermekem tanáraihoz, 
Pár kedves szót szóljak. 
Zavarban vagyok, bevallom 
Még ilyet nem tettem, 
Homlokon csókolt a múzsa, 
És most költő lettem. 
Hallják hát versikém, 
Amit most rímfaragtam! 
A jószándékot díjazzák, 
Hogy ezt megalkottam. 
Ki az, ki hajnalban kel 
S késő este fekszik? 
Esténként dolikat javít, 
Keveset alszik? 
Éjszakánként a másnapi 
Óráját tervezi? 
Korán reggel a naplóját 
S szertárját rendezi? 
Fizetése olyan kevés, 
Hogy azt alig látja 
Talán ezért is van mindig 
Egy nagyító nála. 
Autója oly rozoga, 
Hogy mikor végig megy a falun. 
Mindenki hallja. 
Van, akinek ennyi sincsen, 
Ő csak biciklista, 
Arcán örök fiatalság, 
Mi lehet a titka? 
Aki gyerekeket nevel, 
Sohasem öregszik, 
Neveletlen rossz kölykökből, 
Érettet faragni, 
Bizony nem könnyű feladat, 
Be kell vallani. 
Akiről most verset írtam 
- ugye rájöttek? - 
Ők gyermekeink tanárai, 
Köszöntsük hát őket! 
Szőts Zsuzsanna

Hazudik a gyermekem
Munkahelyemre autóbusszal utazom, így gyakran találkozom olyan ismerősökkel, akikkel beszélgetéssel ütjük el az egyébként mára már unalmas utazást. 
Így történt, hogy együtt utaztam egy volt kedves tanítványommal, aki már két “alsós” gyermek édesanyja. Érdeklődtem a gyermekei iránt, akikről csillogó szemmel, örömmel beszélt. Sorolta eredményeiket, majd elbeszélése hirtelen vontatottá változott. Láttam rajta, hogy azzal küszködik, hogy mondja vagy ne mondja, hogy beavasson-e engem is a család gondjába?! 
Hát.... kezdte, Józsikámmal akadt egy kis problémánk. Hazudott a tanító nénijének! Ez az ügy pedig úgy tudódott ki, hogy szerencsémre összefutottam a tanító nénivel, aki a következő, eddig nem tapasztalt esetet mesélte el az én Józsikámmal kapcsolatban. 
“A telefonról tanultunk. Mire való, hogy használjuk, kinek van otthon? Józsika, igaz kissé gyanúsan (mert nem nézett a tanító nénire, hanem össze-vissza tekingetett) azt mondta az osztály előtt, hogy édesapja vett egy piros színű adatrögzítős telefont, melyen már ő is üzent a nagymaminak!” 
Az eset a tanító néninek is gyanús volt, - mint mondta - mert ismeri a szülőket, hiszen már kétszer is meglátogatta a családot. Józsika közlésén már majdnem napirendere tért volna a tanító néni, amikor a padban ülő Józsika és Lali között erősödő vita, úgymond “purparlé” támadt. Lali felugrott és - önérzetében megsértve - hangerejét sem kímélve közölte, hogy a szünetben Jóska, neki két telefonról beszélt, pedig nekik nincs is telefonjuk! 
A történetet itt befejezem. Igaz, azóta sem hagy nyugton! 
Már többször is próbáltam végiggondolni, elemezni az esetet. Óvónénik, tanító nénik a megmondhatói, hogy ilyen kis “füllentések”, “nagyot mondások” gyakori esetek az alakuló kis közösségekben. ezeket ők a nagy pedagógiai gyakorlatukkal helyére is teszik, azaz “sérülésmentesen” megoldják. 
Az esetünkben fontos momentum, hogy a tanítónéni ismeri a családot. egyeztetni tudják az iskola és a család nevelési rendszereit, mely a felnövekvő gyermek szempontjából életfontosságú. 
A gondolatmenetemet azzal folytatom, hogy nem vagyok meggyőződve arról, hogy Józsika a szó erkölcsi értelmében hazudott. Nagyon nagy baj lenne a családi nevelés körül, ha nála ez a “lódítás” már természetes lenne! Mert tudnunk kell, hogy ebben a kérdésben is a szülői ház a minta, a követendő példa! A tapasztalat mondatja velem, ha egy kisgyermek nem mond igazat, az okát elsősorban a szülői házban kell keresni. A gyermeki hazudozásnak a felnőtt rossz példája lehet az oka! 
A hazugság tudatos, “szemrebbenés nélküli” valótlan állítás, amely minden realitást nélkülöz. Azonban az igazmondás és a hazugság között nagyon sokféle rokonértelmű - szinonim - fogalom található. Amit Józsika csinált azt füllentésnek, nagyotmondásnak, lódításnak nevezhetném. 
A “Józsika” füllentésének azonban sokféle okai lehetnek. A leggyakoribb okok a pontatlan megfigyelésből, a tapasztalatlanságból, az emlékezés fejletlenségéből, a képzelet túltengéséből származnak. Gyakran találkozunk az úgynevezett “konfabuláló”, azaz kitalált történeteket elbeszélő gyermekkel. Ezek a történetek minden realitást nélkülöznek, mégsem sorolnám a hazugságok közé. Az ilyen “mesélő” gyermekkel éreztetnünk kell, hogy amit mond nem hisszük el, hiszen állításai képtelenségek. 
Egyébként ilyen esetekben különös gondot kell fordítani a családon belül is a megfigyelőképesség és az emlékezet fejlesztésére. 
Második csoportba rendezném azokat a füllentéseket, amelyeknek a gyermekben kialakult kisebbrendűségi érzés vagy a szégyenérzés az oka. Ezt próbálja kárpótolni - kompenzálni - dicsekvésben, kérkedésben. Az ilyen gyermek a vágyait, a kívánságait, a hiányzó szükségleteit tünteti fel valóságosnak. 
A füllentések harmadik csoportjába az elkényeztetettségből származó nagyotmondások tartoznak. Az elkényeztetett “kis akarnok” helyzetét képtelen reálisan mérlegelni. Az ilyen gyerekek kérkednek szüleik pozíciójával. Ha nem találnak számukra kedvező “hallgatóságra”, talán még ellenállásba is ütköznek, hajlamosak az igazság eltorzítására. 
Végezetül a negyedik csoportba tartoznak azok az esetek, amikor a kisgyermek azért nem mond igazat, mert fél a cselekedetének következményétől, vagy netán a veréstől. Az ilyen negatív magatartás mögött a szülői házban súlyos nevelési hibák húzódhatnak meg. Az ilyen családban mindennapos nevelési “módszer” a verés. Pedig nevelésünknek bizalomra, nyíltságra, igazmondásra kell irányulnia. A gyermeknek igazmondásunkkal mutassunk követhető, jó példát! 
Befejezésül néhány mondattal szeretnék utalni azokra a helyzetekre, amikor a felnőtt társadalomban is előfordulnak lódítások, “kegyes hazugságok”. Gondoljunk azokra az esetekre, melyek a beteg és az orvosa között zajlanak le. Az orvos a beteg érdekében még nem mondja ki az igazságot, a valós helyzetet. Vagy a televízióban, moziban látott film cselekményéről rövid időn belül kiderül, hogy amit látunk “szemen szedett” hazugság. Mégsem háborodunk fel, sőt szórakozunk rajta. 
Az irodalom területéről is emlékeztetek. Garay János “Háry János”-án milyen jót mosolygunk, akiről pedig megtudtuk, hogy abban leli örömét, hogy nagyotmondásaival, lódításaival elámítsa környezetét. Arany János a költő társait mintegy fel is oldozza “költő hazudj, csak rajt’ ne fogjanak”, sokat emlegetett mondásával. 
Ennek ellenére mi ne legyünk Háry Jánosok! Maradjunk becsületes, tisztajellemű, igazmondó emberek. Mert hogy is mondja a magyar közmondás? “Hamarabb lehet utolérni a hazug embert, mint a sánta kutyát”! 
Busa László nyugalmazott tanár 

Az akarat diadala
A téma ismeretében először ilyen címekre gondoltam: “A hullámok taraján”, vagy “A tengervíz áztatta út”, mindenesetre hangzatosabbak mint az eredeti, de nem fednék úgy az igazságot. 
A rokonlelkek előbb-utóbb egymásra találnak; így volt ez alanyom esetében is, az eleki Hering Ferenc súlyos évekkel fiatalabb nálam, ennek ellenére barátságot ápolunk, mindketten az életet ragadjuk meg, Feri a Gyula Tv operatőreként dolgozott. Igaz már három éve felhagyott ezzel a tevékenységgel, ‘96-óta luxushajón teljesít szolgálatot. Az eltelt időszak során csupán futólagosan találkoztunk, most legutóbb viszont időt szakítottunk egy kis beszélgetésre. 
- Minek tudható az itthonléted, a szív visszavágyik... - érdeklődtem könnyed hangvételben. 
- Megérdemelt évi szabadságomat töltöm idehaza, rám fér egy kis lazítás. 
- Mindössze annyit tudok felőled, hogy kisebb-nagyobb vizeken hajókázol, hogyan kerültél a Titanic nagycsalád egyik utódjára? 
- Ha röviden kellene válaszolnom a kérdésre azt mondanám, hogy a kényszerhelyzet is befolyásolta döntésemet. Szűkebb családommal Erdélyből telepedtünk át, az anyagi megszilárdulásom érdekében lépnem kellett. Természetesen azonnal megragadtam az angol-amerikai Princes Cruises luxushajó társaság segédpincér-tanulóra vonatkozó ajánlatát. 
- Ilyen egyszerű az egész? 
- Nem egészen, a társaság svájci illetékese előtt, aki Budapesten évi két alkalommal toborozza a munkaerőt, angol nyelvű szakmai ismereteket kellett tenni. A felmérő erősségére; a hetven jelentkező közül tizenegy felelt meg, köztük én is. 
- Aztán hajóra szálltál? 
- Igen, a vizsgát követően ‘96 szeptember 5-én a kanadai Vancoverbe repültem, másnap pedig már a hajón voltam. 
- Következhetett a békés hajókázás. 
- Igen - mosolyodott el Feri -, így is fogalmazhatunk. A valóságban viszont napi 12-14 órában kell megfelelni a követelményeknek, elvárásoknak. A szerződés szerinti nyolc hónapot szabadnap nélkül kell végigvinni. 
- Ez nem is olyan egyszerű - kapom fel a fejemet -, miként lehet kipihenni a fáradalmakat? 
- A pszichikai fáradalmakat sportolással. Lehetőség van futni, asztaliteniszezni, kosárlabdázni vagy a konditermet igénybe venni, a fizikai fáradtságot pedig relaxáló zene hallgatásával. A kabinomban egész nap szól a magnetofon, ez a muzsika megnyugtat, mély álomba ringat. Vacsora után szótárt olvasgatok. 
- Akkor is kemény dolog - nyugtázom az elmondottakat. 
- Természetesen az, de amikor már szinte minden húr elpattan bennem, akkor eszembe jut, hogy mit is fogadtam meg magamban, mielőtt hajóra szálltam; ha törik, ha szakad, ki fogok tartani. És akkor összeszorítom a fogamat és csinálom tovább a dolgomat. 
- Gyanítom, hogy nem csupán a kitartás elve dominált benned amikor belevágtál a munkába? 
- Mint már elmondottam, elsősorban az anyagiak motiváltak, aztán az angol nyelvismeretem alkalmazása, és természetesen nem utolsó sorban kíváncsi voltam a Föld szépségeire is. 
- Ahogy elszámolgatok magamban, háromszor töltötted ki a nyolc hónapot, mi történt veled ez idő alatt? 
- Röviden fogalmazva; segédpincér tanulóként kerültem a hajóra, aztán szépen araszolgattam előre, először segédpincér, majd pincér lettem. 
- Ez idő során merre jártál? 
- Könnyebb a felsorolás, ha a hol nem jártam kérdésre válaszolnék, nos nem láttam Afrikát, Ausztráliát és a Távol-Keletet. 
- Hol tudnád elképzelni az életed? 
- Európában Amszterdam tette rám a legnagyobb hatást, ahol viszont élni tudnék az Rio de Janeiro, csodálatos. 
- Milyen egy luxushajó személyzeti összetétele? 
- Amennyiben egy hajón 3000 utas van, akkor annak a fele képezi a személyzetet, amely 42 nemzetiségből tevődik össze. Személy szerint a mexikóiak teszik rám a legnagyobb hatást, egyszerűen nincs búskomor mexikói, egyszerű életfilozófiájuk van; élj a mának, és így is tesznek! 
- A Titanic film megtekintése óta végigszalad a hátamon a hideg, ha hajót látok. 
- Még a hajóra lépés előtt kiképzésen vettünk részt, a biztonsági gyakorlatot minden héten váratlan helyzet. Egyébként a mindennapi munkánk során észre sem vesszük azt, hogy hajón és nem szárazföldön vagyunk. Csak ha kisebb vihar támad, akkor érzékeljük a ringást, a vihar előrejelzése tökéletes, ezért van úgy, hogy útközben változtatunk irányt. 
- Hogyan tovább? 
- Május elején aláírom a negyedik szerződésemet, aztán ha jól mennek a dolgok a jövő év januárjában elkezdem a felsőfokú tanulmányaimat a budapesti JATE médiaszakán. 
- Feri, kedvező széljárást kívánok a hajótoknak! 
- A kollégáim nevében is köszönöm! 
B.N.

Amikor kizöldül a határ...
Történnek az életben olyan késedelmek, amelyeket az ember nem tud, de nem is akar megbocsátani magának. Velem is megtörtént egy ilyen. 
Már hosszú évek óta Andris bácsival szerettem volna riportot készíteni. A téma és annak megtárgyalása adva volt: az örökmozgó, 82 éves földműves élete, mindennapjai. Mindjárt az írás elején, bevezető részében, mindenféle szépítés, nagyítás nélkül, valós szép életképet ecsetelhettünk volna. Andris bácsi vödrökkel a kézben kedvelt jószágait igyekszik megetetni, és amíg a jószágok lakmároznak, hűséges, gondos gazdájuk egy jól begyakorolt mozdulattal cigarettás dobozt kotor elő zsebéből, rágyújt és a tovaszálló füstgomolyban máris nagyobbnak, kövérebbnek látja hizlalandó jószágait. 
Az örökös halasztgatás egyetlen és kizárólagos oka az örökkévalóságban való hit, a magzavarhatatlannak látszó élettempó, életvitel volt, mert én nem mostanság, hanem hosszú évek óta ismerem Andris bácsit. Az eltelt időszak során csupán egyetlen dolog történt a kettőnk életében; én egy kissé megöregedtem. Az ő énjének változása valószínűleg a bensejében történt. Tudjuk, hogy elveszítette szeretett élete párját, unokáját, testvérét. Ez azonban a mindennapok forgókerekében nem látszott meg, rendületlenül végezte dolgát. 
Andris bácsi az a fajta embertípus, akiről az égvilágon mindent el lehet képzelni, csak azt nem, hogy egyszer megbetegedhet, vagy ne adj Isten, elmenjen erről az árnyékvilágról. És lám, az élet ismételten bebizonyította, ha akarja, felborítja a lét matematikai pontosságú számítgatásait, mondani sem kell, hogy nem pozitív, jó előjellel. Csakis így történhetett meg, hogy amikor végre-valahára rászántam magam a vele való beszélgetésre, “már nem találtam őt”. Nem, nem halt meg, rosszabb, tragikusabb sorsra ítéltetett. Combtőben amputálták a bal lábát, és ezzel ő jobban megsemmisült, mintha eltávozott volna erről a sokszor annyira fájdalmas világról. A kilencedik évtizedben a sors, az élet számára is kiutalta a keserű pirulát. 
- Látod, öcsém, levágták a lábamat..., és ezzel a befejezett vagy be nem fejezett mondattal életében először kimondta azt, mai azelőtt tőle még soha senki sem hallott: az élet értelmetlenségét. Amikor ezek a kemény szavak elhagyták ajkát, nem borult el a tekintete, nem tördelte az ujjait, egyszerűen, bölcsen tudomásul vette a megváltoztathatatlant. Ezt a szörnyűséget is nagyjából úgy vette tudomásul, mint magát az életet, amely nem kényeztette el. Szüleit hamar elvesztette, egyik testvérétől a másikig került, majd hamar megnősült. Jöttek a gyerekek, akik közül egy lány hamar meghalt, és természetesen ezzel párhuzamosan a munka, a munka és a munka töltötte ki a mindennapjait. Moziba egyszer-kétszer ha elmentek, az igazi szórakozást, kikapcsolódást a lakodalmak jelentették. Amíg beszélgettünk, néhányszor a hiányzó lába helyét tapogatta meg a takarón keresztül, talán lélekben még mindig nem hitte el a valóságot, hiszen számára a jószágok körüli gondoskodás, és a termőföld vagy ahogy ő nevezte, a határ tavaszi megújulása jelentette a kikapcsolódást. 
- Szeretem látni, figyelemmel kísérni, amikor tél végén, a tavasz beköszöntével kizöldül a határ - suttogta sóvárgóan. 
Azt megemésztette, hogy ő a határig történő sétát gyalogosan már sohasem fogja megtenni az életben. A biztonság szőnyege alóla is kicsúszott, az élet visszavonhatatlanul kinyújtotta kegyetlen, csúfolkodó nyelvét. 
B.N. 

Egy diák, aki a millennium évében érettségizett
Május és június az érettségi ideje ma is, de így volt ez pl. 1896-ban is, amikor Csepregi Imre fejezte be középiskolai tanulmányait Temesvárott. 
A mellékelt fénykép a Csepregi-hagyatékkal került Elekre 1994-ben, mint ahogy az a jegyzetfüzet is, melyből jól felismerhető, hogyan készülhetett fel az akkor még középiskolai tanuló élete első nagy vizsgájára. 
A 71 oldalnyi, tintával és ceruzával írt feljegyzései egyértelműen azt bizonyítják, hogy nagyon lelkiismeretesen tanulhatott az érettségire. (A legnagyobb részt a történelem teszi ki a maga 26 oldalnyi terjedelmével, utána következik a matematika, a magyar irodalom, a német és a latin.) 
1896-ban az ország a magyar honfoglalás 1000. évfordulóját (millenniumát) ünnepelte. Érdekes, hogy pl. Csepregi “történelemtételeiben” ennek a “büszkeségnek” nyoma sincs, de a német-, illetve osztrákellenességnek sem. (Ferenc József nevét sem írja le pl. egyszer sem.) A akkori korszakra vonatkozó dolgokat is valószínűleg utólag (ceruzával) pótolta: “A legújabb időbe Németországgal hármas szövetségben állunk, Ausztriával pedig perszonálunióban.” 
Az önéletrajzában (megjelent: Makón 1991-ben) így ír az írásbeliről és a szóbeliről: “Akkor még görög, latin, magyar, matematika volt az írásbeli tárgya. Reggel hét órától kezdve foglalkoztunk a témákkal. Istennek hála, megcsináltam a tételeket. Szóbeli június közepére esett, 15-én már készen voltunk, eredményhirdetés meglepő: 27 tanuló közül, 7 jeles eredményű” (Köztük volt Csepregi is! Bukás nem volt.) 
A jegyzetfüzetéből kiderül, a szóbelin milyen tételei voltak. Magyar nyelv- és irodalom: Balassi Bálint és költészete, latin: Tacitus Germániája, történelem: a parasztlázadások, fizika: az állócsillagok, hangmagasság és hangerősség, matematika: Newton tételének általánosítása és a gömbháromszög. 
Az érettségi után tovább tanult, pap szeretett volna lenni, amire nem kellett sokáig várnia. 
Csepregit 100 éve, 1899-ben szentelték áldozópappá. (Első szentmiséjét Bécsben mutatta be.) 1903-ban avatták doktorrá (szintén Bécsben). A doktori értekezésének címe: A temetés a Krisztus korban és a halottégetés. 
A tudós pap, dr. Csepregi Imre 1913-tól 1931-ig Eleken szolgált esperesplébánosként. Itteni tevékenységének emléke pl. az I. világháborús emlékmű, az egykori zárdaiskola és a Heimatkunde megírása. 
Negyvenöt évvel ezelőtt, 1954-ben halt meg. (1994-ben posztumusz Elekért érdemérmet kapott.) 
Rapajkó Tibor 

Picinyke robbanások
Szinte nem múlik el nap, hogy a média ne adjon közre egy nagyobb robbantásról szóló hírt. A világ számos pontján él a bűnözés. A fertőzés posványából kiemelkedő csúcsokat talán számon tartja a világ, az már más dolog, hogy az emberek hova raktározzák az eseményeket. A tisztességes állampolgár mélyen felháborodik, és neheztelésének ad hangot. De ki figyel fel a naponkénti apró, picinyke robbanásokra, amikor egy-egy családon belül történik valami, valami nem kívánatos esemény. 
Például a gyerek megbukik az iskolában, az orvos az egyik családtagnál kimutatja a halálos betegséget, vagy a családfenntartó munkanélkülivé válik. A betegség kivédhetetlen támadás, a másik példánál van, lehet megoldás. A gyereknek jobban kell igyekeznie. Bár igaz, ha a tanár “pikkel” valakire, az tanulhat látástól vakulásig, akkor is megbukik. Persze akinek nem inge, ne vegye magára, akinek viszont igen, az öltözködjék rétegesen, mert közeleg az ősz, a télről már nem is beszélve. 
A másik eset a munkanélküliség. Ha valaki szereti a szakmáját, hivatását és mégis az utcára kerül, az hamarosan megbénul, és a sorsa tragédiába torkollik. Hiszen túl azon, hogy a pénztelenség számtalan családi inzultusnak lehet az okozója, az érintett egyszerűen - természetesen nem fizikailag, bár előbb-utóbb arra is sor fog kerülni - megsemmisül, mély depresszióba süllyed. Mert az ember tevékenységre, alkotásra teremtetett. 
Sejtjük, hogy ez a fejtegetés nem elegendő a munkanélküliség felszámolására. De ha elhallgatjuk a tényt, a szomorúságot, attól az még az marad, ami. 
Ha valaki tehet ezen apró robbanások elhárításáért, az tegye meg a tőle telhetőt, hiszen - ha tetszik, ha nem - valamennyien Isten gyermekei vagyunk, akik mindenféle besorolás nélkül, csak “tisztességesen” szeretnénk leélni földi életünket. 
B.N. 

Legelészünk a fákról
A társadalom ellehetetlenülésének sajnos mi, hétköznapi emberek vagyunk a szereplői, szenvedő alanyai. Minden számlát a nép áll, függetlenül attól, hogy érintett-e az ügyben vagy sem. Az állam én vagyok, meg te, aki a kölcsönt felvetted, többször. Hatványozottabban jobban élsz, a terhet mégis a nyomorultra ruházod át, az állam tehát mi vagyunk, csak más-más szemszögből. 
Az egyik nap bevásárolni mentem, a mindennapiért, mert arra még futja, a holnapié már veszélybe került. Mentem az üzletbe a kis parkon keresztül, a már megszokott kép tárult elém. Azaz nem teljesen. Egy élete delén túllévő ember a fáról valamilyen bogyófélét szedegetett és eszegette. Bizonyára a régi, gyermekkori emlékeit felidézően fogyasztja a “csemegét”, gondoltam. A gyermekkori évek zsíroskenyerei után talán jól is esett a bogyószerű manna, égből csöppent csoda. Ezekkel az érvekkel tovább folytattam lépteimet célom felé. 
Már el is felejtettem az esetet, amikor visszafelé jövet - közben húsz-huszonöt perc telt el - emberünk még mindig gebeszkedett a faágak felé, szedte és ette a bogyókat. No, ennek fele sem tréfa, itt nem gyermekkori élmények felidézése van folyamatban, hanem táplálkozás, sima emberi táplálkozás. Igen, ide jutottunk. Legelészünk. Még nem füvet, de ha elfogy, leérik a termés, ki tudja. Ez lenne a továbblépés lehetősége, kavargott bennem a kérdés. Természetesen nem tudtam a választ, és már csak illemből sem kérdeztem meg a lakmározótól. Étkezés közben különben sem illik zavarni. Én egy embert láttam ebbéli étkezési formában, de ki tudja, hányan vannak még ilyenek az országban? Ezek szerint nem az iparra és más egyébre kellene helyezni a legnagyobb hangsúlyt, hanem gyümölcsöt és egyéb, étkezésre alkalmas terméket termő fákat kell telepíteni, mert a meglévő állomány napról napra kevesebbnek bizonyul. 
A jövőbe tekintve azonban nem ez az igazi megoldás. Talán van még lehetőség, hogy egyszer mindenki tisztességesen étkezzen. Ez lenne a legtermészetesebb, amit az ember emberi volta megérdemel. 
B.N.

Első lépésként: siker
Az eleki Általános Iskolában a közelmúltban pezsgő atlétikai élet folyt, a komoly, szakszerű munkának természetesen meg is lett az eredménye, a különböző megyei, országos versenyeken számolni kellett az eleki tanulókkal, akik rendre le is tették névjegyüket a sportágak királynőjének nevezett atlétikai megmérettetéseken. Aztán egyéb okok miatt egy időre “Csipkerózsika-álom” telepedett a folyamatra, mígnem az utóbbi időben az intézmény igazgatóságának koncepciója szellemében az iskola tanulói minden “elérhető” versenyen részt vesznek, legyen az tanulmányi vagy sportbéli próba. 
Mindezek bizonyítására íme egy legfrissebb példa: a közelmúltban Gyulán tartották meg a fürdőváros és környéke atlétikai viadalt, amelyen, az első nekifutásként az eleki tanuló-atléták nagyszerű eredményeket értek el. Egyéni kategóriában: a VII-VIII. osztályosoknál Rövid György 100 méteres síkfutásban első lett, súlylökésben pedig a harmadik helyet szerezte meg, ezzel jogot nyert a szintén Gyulán megtartott megyei döntőn való részvételre, itt ugyan nem ért el számottevő eredményt, de első nekifutását sikerként könyvelhetjük el. Lázok János a kislabda hajításban negyedik lett, Horváth Tímea távolugrásban szintén a negyedik helyet szerezte meg, Rövid György kislabda hajításban ötödik, ugyanebben a kategóriában Gémes Anikó hatodik lett. Csapatversenyben, öttusában a hét résztvevő együttes közül az eleki lányok az előkelőnek mondható harmadik helyet szerezték meg, a csapatot Gémes Anikó, Nagy Éva, Horváth Rita, Horváth Tímea,Szabó Valéria és Buksa Tímea képezte. Szintén a lányoknál, négytusában az eleki együttes a hét résztvevő csapat közül ugyancsak a képzeletbeli dobogó harmadik fokára állhatott. Az együttest Jova Alíz, Tamás Erika, Kiss Noémi, Cseresznyés Beáta, Bágy Éva és Oszlács Katalin képezte. A fiúknál, négytusában az eleki tanulók negyedikek lettek, az együttes összeállítása a következő volt: Kovács Géza, Braun Richard, Mészáros Tibor, Kacsala András és Petruzsán Martin. A tanulók munkáját Nagyné Nádor Gabriella és Dávid Rémusz testnevelő szakos tanár irányította. 
B.N. 

Továbbra is eredményesen
Az előbbi lapszámaink egyikében már beszámoltunk arról, hogy az Általános Iskola keretén belül tevékenykedő DSE cselgáncs szakosztálya végtelenül népszerű a tanulók körében. A népszerűségen túl Durst Ferenc edzőnek köszönhetően eredményesek is az eleki cselgáncsozók, a különböző megyei, illetve országos szintű megmérettetéseken kiváló helyezésekkel öregbítik a város cselgáncs sportágát. A közelmúltban két helyszínen léptek fel az eleki cselgáncsozók, és az előbb említettek függvényében, újabb kitűnő eredményeket könyveltek el. 
Szegeden a sportág regionális rangsor versenyét bonyolították le, a további kommentár helyett nézzük az eredményeket: tanfolyam korcsoport - 1990-ben születettek - a 24 kilogrammos súlycsoportban Behán József első, Veres László pedig második lett. Diák, leány “C” kategóriában - 1989-ben születettek - a 24 kilogrammos súlycsoportban Nagy Aletta, a 33 kilogrammosoknál pedig Szirbucz Marianna diadalmaskodott. Diák, fiúk “C” kategória - 1989-ben születettek - a 33 kilogrammosoknál Gesztesi Dezső első lett, a 30 kilogrammosoknál pedig Szász Róbert az ötödik helyet szerezte meg. Diák, fiúk “B” kategória - 1988-ban születettek - a 29 kilogrammosoknál Sarkadi Gábor második, az 52 kilogrammosoknál Fodor József ugyancsak második, a plusz 55 kilogrammosoknál Vozár János első, Kecskeméti Attila pedig második lett. Diák, fiúk “A” kategória - 1987-ben születettek - a 30 kilogrammosoknál Veres Péter a képzeletbeli dobogó harmadik, a 34 kilogrammosoknál Kovács Géza az első, a 38 kilogrammosoknál Kacsala András ugyancsak az első fokára állhatott. 
Miskolcon a Magyar Köztársasági Kupa országos ifjúsági versenyét tartották meg, a 40 kilogrammos súlycsoportban Botás József az előkelő harmadik, míg a 65 kilogrammosoknál Kecskeméti János az ötödik helyet szerezte meg. 
B.N. 

Az örök játékosság
Az embert egész életén át végigkíséri a játék, a játékosság szenvedélye. Valahogy génjeink igénylik az efféle kedves szórakozást. Már a kisgyerek is játékra invitálja testvéreit, szüleit. A lányok a babázáshoz, a fiúk az autókázáshoz igénylik az állandó partnert. Később, a mozgékonyságuktól függően, a futás, labdázás kerül előtérbe, és ha a szülők kellő figyelmet szentelnek gyermekeikre, akkor azokban nem huny ki a mozgásigény éltető szikrája. Megfelelő életvitellel - és nem utolsósorban jó példával - egészséges sportpályafutást készíthet elő számára. Amikor aztán a gyerek megtalálta azt a sportágat, amely az adottságának legmegfelelőbb, úton-útfélen segíteni kell őt az esetleges problémák megoldásában, leküzdésében. És a gyerek bármilyen, látszólag apró sikert ér is el, azt üdvözölni kell, nem elhivakodottá tenni, csak egészségesen üdvözölni. Ha jönnek a nagyobb sikerek, a szülői, családi hátteret akkor is biztosítani kell, a gyerek ne érezze, hogy csak őérte kezdtünk el sportolni, hanem a folyamat életvitelünkké vált. Az utód így nem érzi tehernek a naponként rá váró nehéz feladatot jelentő edzéseket. A sportpályafutás befejeztével sem kell hátat fordítani a testedzésnek, hiszen számtalan levezető sportág áll a rendelkezésünkre. Természetesen olyan sportágat kell űznünk, amelyre fizikai erőállapotunk arra a legmegfelelőbb. Korunk előrehaladtával a sportolási intenzitásunk is csökken, de ez velejárója az életünknek. Később, amikor egészségi állapotunk nem engedi meg a folyamatos testedzést, egy-egy könnyebb átmozgató tornázásra akkor is marad energiánk. És hát persze akkor már az unokák fogják játékra invitálni a nagyszüleiket. 
B.N. 

Aikido edzőtábor
Az eleki Általános Iskola - DSE - keretén belül tevékenykedő aikido - szakosztály június 25. és 27. között országos jellegű edzőtábort szervez elsősorban gyermekeknek, de felnőtteknek is - tudtuk meg Bágy Györgyné szakosztály- tagtól. 
A szakmai munkát két meghívott edző a budapesti Víg Éva 3 danos mester, illetve Hering László 2 danos mester vezeti le, az előbbi a gyermekek számára tart bemutató jellegű foglalkozást, míg az utóbbi fegyveres gyakorlatot tart az érdeklődőknek. A tábor résztvevői önköltséges alapon oldják meg a táborozást, ez az elekiek esetében 1.200.- Ft/fő a vidékiek esetében pedig 3.500.- Ft/főt jelent, az elszállásolás illetve az étkezés a helyi mezőgazdasági középiskolában oldható meg. 
Természetbeni támogatást ad a városi könyvtár és Elek Város Polgármesteri Hivatala. 
B.N.