Eleki Krónika 1999. szeptember
Árgyelán György kétegyházi lakos az eleki művelődés ház élén
A nyári szünet után 1999. szeptember 6-án ült össze ismét az eleki képviselő-testület. Az ülés napirendjén szerepelt egyebek mellett a Városi “Reibel Mihály” Művelődési Ház igazgatói állására érkezett pályázat elbírálása, a Városi Könyvtár további működtetési formája, a képviselő-testület 1999. év II. félévi munkaterve, valamint tájékoztató hangzott el az 1999. évi költségvetés I. félévi végrehajtásáról.
A lejárt határidejű határozatokról szóló jelentés valamint a két ülés között tett fontosabb intézkedésekről elhangzott tájékoztatás után első napirendi pontként tárgyalták a képviselők a művelődési ház igazgatói állására érkezet pályázat elbírálását. Kecskeméti János polgármester tájékoztatta képviselőtársait arról, hogy a pályázati kiírásra egy személy érdeklődő levelet küldött és egy pályázó nyújtotta be jelentkezését. A pályázó Árgyelán György, kétegyházi lakos, aki korábban Kétegyházán tanácselnök és polgármester is volt, 10 évig volt a kétegyházi művelődési ház igazgatója, 1 évig a mezőkovácsházi művelődési központ igazgatójaként tevékenykedett, jelenleg a mezőkovácsházi ÁMK munkatársa, Békés Megye Képviselő-testületének tagja, a Békés Megyei Nemzeti és Etnikai Kisebbségi Bizottság elnöke. Az Oktatási és Kulturális Bizottság támogatta az Árgyelán György pályázatában megfogalmazott programot és elfogadásra ajánlotta a képviselő-testületnek. A Pénzügyi és a Vállalkozói Bizottság javaslatában már az is szerepelt, hogy a művelődési ház üzemeltetése a jövőben vállalkozói formában történjék. A képviselők között vita a csak a művelődési ház üzemeltetési formája körük bontakozott ki. Többen hangoztatták azon véleményüket, miszerint csak a közművelődési megállapodás tervezetének ismeretében lehet nyugodt szívvel dönteni arról, hogy Árgyelán Györgyöt közalkalmazottként nevezzék ki a művelődési ház élére avagy az intézmény működtetése vállalkozói formában történjék. Végül a képviselő-testület elfogadta Árgyelán György pályázatát, az üzemeltetési formáról való döntést pedig 1999. szeptember 27-ére halasztotta.
Mivel október elsejétől a művelődési ház önálló intézményként működik, dönteni kellett a Városi Könyvtár további sorsáról is. Az Oktatási Bizottság véleménye szerint a könyvtárat a Magyar Általános Iskola szakfeladataként lenne célszerű üzemeltetni. A Pénzügyi Bizottság is egyetértett ezzel a véleménnyel, bizonyos gazdálkodási előnyöket remélve a szakfeladatként történő működtetéstől. A testületi ülésre meghívott dr. Ambrus Zoltán a Békés Megyei Könyvtár igazgatója azonban hangsúlyozta, hogy a könyvtárak ügyét szabályozó törvény egyértelműen meghatározza, hogy városokban elsődlegesen szakmailag önálló intézményben kell a nyilvános könyvtári ellátást biztosítani. Ezen véleményét megerősítette a Nemzeti Kulturális Örökség Minisztériuma Könyvtári Osztályának állásfoglalása is. A képviselő-testület ezért úgy döntött, hogy 1999. október 1-jétől a könyvtárat a polgármesteri hivatal részben önálló intézményeként működteti. A könyvtárvezetői feladatok ellátására pályázatot ír ki, melynek elbírálásáig a könyvtár vezetésével Nádor Máriát bízza meg. Ezután a Román Kisebbségi Önkormányzat kérésére ismét napirendre vette a testület a Román Iskola igazgatói megbízását. A kisebbségi önkormányzat kérte, hogy az igazgatói megbízás február 1-ig szóljon, ez időponttól pedig az állásra kiírt pályázat nyertese legyen az iskola vezetője. Az iskolák igazgatói szakmai szempontból helytelennek tartották a február 1-jei igazgatóváltást a kisebbségi önkormányzat kérésének eleget téve azonban a képviselő-testület a vonatkozó jogszabályoknak megfelelően pályázatot ír ki a Román Iskola igazgatói állásának 2000. február 1-től történő betöltésére és addig Hering Magdolnát bízták meg a Román Iskola vezetésével.
Következő napirendek az 1999. évi költségvetési rendelet módosítása és az 1999. év I. félévi költségvetés végrehajtásáról szóló tájékoztatók voltak. A költségvetési rendelet módosítását a képviselő-testület egyhangúlag elfogadta, mivel az az 1999. évre vonatkozó központi intézkedések és az eddigi testületi döntések átvezetését tartalmazta. Ugyancsak ellenszavazat és tartózkodás nélkül fogadta el a testület a költségvetés I. félévi végrehajtásáról szóló tájékoztatót, bár a vita során több képviselő is hangoztatta, hogy az ÖNHIKI-s pályázat elutasítása miatt igen nehéz helyzetbe került az önkormányzat.
A polgármester ezután tájékoztatta a képviselőket arról, hogy a Pannon GSM Távközlési Rt. bázisállomást kíván telepíteni Eleken és ehhez egy 300 m˛ körüli alapterületű ingatlant bérelne. A képviselő-testület felhatalmazta a polgármestert arra, hogy kezdje meg a tárgyalásokat az Rt-vel az ingatlan bérleti szerződésének megkötésére.
A következőkben a képviselők az ez év II. félévi munkatervüket fogadták el. Az elfogadott napirendek között szerepel a polgármesteri hivatal, a Családsegítő- és Gyermekjóléti Szolgálat, az oktatási intézmények és a Mezei Őrszolgálat munkája, tervezik a képviselők az állattartási rendelet és a zajvédelemről szóló rendelet (csendrendelet) megalkotását és a rendelet-tervezeteket közmeghallgatás során vitatják meg.
A képviselő-testület arról is döntött, hogy pályázatot nyújtanak be a Nemzeti Kulturális örökség Minisztériuma által meghirdetett “Köztéri műalkotások megvalósítása” pályázatra és az elnyert összegből a buszmegálló mögötti területen kívánják felállítani Szent István szobrát, az 56-os forradalom és szabadságharc emlékére készülő kopjafát pedig a polgármesteri hivatal és a katolikus templom közötti területen helyezik el.
A képviselő-testület felhatalmazta a polgármestert a település szennyvízcsatorna-hálózatának további fejlesztésével kapcsolatos intézkedések megtételére valamint arra, hogy a 4. ütemben tervezett fejlesztések létesítményjegyzékét megállapítsa.
A képviselő-testület a Godó Antalné lemondása miatt megüresedett Oktatási Bizottság elnökéül Pelle László képviselőt választotta.
A képviselők végül zárt ülésen szociális fellebbezéseket tárgyaltak.

Tények, tervek
A nyári szünet után először szeptember 14-én tartotta első ülését a Német Kisebbségi Önkormányzat. A jelenlévőket Reisz György üdvözölte, majd ismertette a napirendi pontokat, amelyeket mindenki elfogadott.
Utána Nádor Mária alelnök beszámolt az augusztus 7-ei rendezvényről. Az újratelepítés 275. évfordulójának a megünneplése sikeresnek mondható. Az akkor is zenét szolgáltató Gódi zenekarról azonban elhangoztak negatív vélemények is. (A repertoárjukat színesíteniük kellene!)
Reisz György szólt arról, hogy fel kellene gyorsítani a 2000. nyarán a temetőben felállítandó emlékmű munkálatait. A következő világtalálkozó programját minél hamarabb kellene összeállítani, és elküldeni Németországba. A szervezőbizottságban a német egyesületnek illetve a kisebbségi önkormányzatnak egy-egy fővel kell képviseltetnie magát. Az elnök még ebben az évben (novemberben) fogadja a filderstadti polgármestert Eleken. (Itt téma lesz a német nyelv oktatása is.)
Ezután Nádor Mária folytatta beszámolóját, melyből kiderült, még nem dőlt el, az eleki művelődési házat vállalkozásban vagy önkormányzati fenntartásban fogják működtetni. A könyvtár részben önálló marad, megbízott igazgatóként működik a jelenlegi. Szó esett a különböző pályázati lehetőségekről, amelyeket továbbtanulók vehetnek igénybe.
Szó volt még az ülésen arról is, hogy szeptember 12-én népes tanár és diákcsoport érkezett Elek testvérvárosából Gerolzhofenből, de olyan dolgokról is, mint az áramfelhasználás ésszerűsítése a Német Közösségi Házban.
A következő ülés szeptember 21-én tartják, a téma: a költségvetés.
Rapajkó Tibor

A szemétszállításról
A város szemétszállító szolgáltatásában a szeszélyes nyár - csapadék, kánikula - ellenére nem voltak különösebb problémák - mondta Gura Tamás, az Eleki Víz- és Csatornamű Üzemeltető Kft. ügyvezető igazgatója. Mint mondta, a gondokat az egyes háztartások szemétszelekciója jelentette, ugyanis akadt, aki az építkezési hulladékot, a kályhacsempét, sőt az állati tetemeket is a szemétszállítóval óhajtotta elvitetni. Tudni kell, hogy a gépjármű nem képes az említett hulladékok elszállítására, ezekre más eljárás alkalmazható; az eleki, illetve a kétegyházi önkormányzat megegyezéséből született határozat értelmében az állati tetemeket a kétegyházi hullakamrába kell szállítani. Az építkezési törmeléket pedig azok a háztartások, amelyek rendezték a szemétszállítási térítésüket, az erre a célra megfelelő járművel - esetleg saját gépjárművel -, ingyenesen elszállíthatják a szeméttelepre. Közeleg az ősz, amely a fanyesedéket és egyéb száraz növényeket is “kitermeli”. A szemétszállítással foglalkozók felhívják a lakosság figyelmét arra, hogy ezeket a hulladékokat kévébe kötve készítsék elő az elszállításra, de a kévék átmérője ne legyen nagyobb 15-20 centiméternél.
B.N.

Nyitott szemmel - tükörrel
A fenti címmel és a lakosság mind szélesebb bevonásával, közreműködésével egy sorozatot szeretnénk pályájára indítani. A kezdeményezés elsődleges célja az lenne, hogy a települést, várost - nevezhetjük bármiképpen is -, ahol élünk, minél lakhatóbbá, szebbé, kényelmesebbé tegyük. Ha belegondolunk, ezen feladat megvalósítása nem csupán egy szűkebb embercsoportra korlátozódik. Tényként kell értékelnünk: összefogás nélkül a legjobb elképzelés is kárba vész, összefogással viszont a legkomolyabb gondok is orvosolhatók. Mint köztudott a város képviselő-testülete elfogadta az ez évi gazdasági programját. Azzal mindenki tisztában van, lehet, hogy az elképzelések végrehajtásához anyagiak szükségeltetnek. Ezen túlmenően azonban környezetünkben vannak olyan dolgok, amelyek megvalósítása nem csak az anyagiakon múlik, nevezhetnénk őket nemes egyszerűséggel apróságoknak is, amelyek azonban bosszanthatják, irritálhatják a lakosságot. Az Eleki Krónika ezen problémák feltérképezésére vállalkozik, a lakosság észrevételeit - megfelelő válaszra és megoldásra várva -, az illetékesek elé terjeszti. Tehát a szerkesztőség várja a várossal kapcsolatos reagálásokat. A kérdéseket észrevételeket juttassák el a polgármesteri hivatalba. Az együttműködést előre is köszönjük.
A témakör beindítása végett elsőként Bakos Ferencet, az önkormányzat településfejlesztési bizottságának elnökét szólaltattuk meg.
Bakos Ferenc egyebek mellett elmondta, hogy a bizottságot tavaly az önkormányzati választások után, azt is lehetne mondani, hogy szinte kísérleti jelleggel hozták létre, amelynek útmutatásul a településsel kapcsolatos összes feladatokat ajánlották figyelmébe, összegzésként; minden a feladatába tartozik, amely a város küllemét, jövőjét, fejlődését, fejlesztését érinti, tehát a hatásköre igen szerteágazó. A megalakulást követően a bizottság tagjai nagy reményekkel táplálva tekintettek a jövőbe. Aztán az önkormányzat idei költségvetése helyrerakta a dolgokat; más az illúzió és megint más a valóság. Mint kiderült az idei évben a bizottság 5,5 millió forintban “gondolkodhat”, tehet javaslatot a testületnek, a döntést pedig majd a képviselők hozzák meg. A bizottság végül is a következő javaslatot tette a képviselő-testület asztalára; 3 millió forintot kíván elkülöníteni a betonozott utak építésére, 500 erez forintot a földutak karbantartására, 600 ezer forintot a meglévő aszfaltozott utak kátyúzására, ugyancsak 600 ezer forintot járdaépítésre, 800 ezer forintot pedig aranytartalékként különítenek el. Mint később a talajvíz idején bebizonyosodott, az előrelátás jogos volt. A későbbiekben a tartalékalap összege újból kiegyenlítődött. Mint ahogy - a testület értékelése szerint -, jogos volt a bizottság terve is, amellyel kivívta az önállóságát. Ez a gyakorlatban azt jelenti, hogy az elkövetkezőkben nem kell minden egyes javaslattal a testület elé “szaladgálni”. A bizottság két ülésen tárgyaltakkal kimerült a pénzügyi keret, az csak természetes, hogy még számos dolog vár megoldásra. A lakosság részéről több igény, észrevétel a bizottság elé került, amelyeket - kevesebb erőforrással -, próbáltak orvosolni. Természetesen nem egyedül, a településfejlesztési bizottság felhőtlen együttműködésre törekszik a városi önkormányzattal. Ennek eredményeként íme egy példa: sokáig gondot jelentett a dögtemetőbe vezető út járhatatlansága, az eleki és a kétegyházi önkormányzat megegyezése - költségmegosztással -, értelmében az elkövetkezőkben az eleki állati tetemeket is a kétegyházi hullakamrába lehet szállítani.
A bizottság kezdeményezésére minden ülésükre meghívják az adott témakör szakembereit, illetékeseit is, hogy első kézből értesüljenek a problémákról, és intézkedjenek megoldásukról.
Az idei tervek közül ezidáig megvalósult a földutak karbantartása, az aszfaltozott utak kátyúzása, a betonút építése folyamatban van, úgyszintén a Busa László által tervezett ‘56-os kopjafa körüli teendők munkavégzése, ez utóbbi feladatokra a bizottság 800 ezer forintot különített el. Ami a szűkös keretek között megvalósíthatónak látszott, az megvalósult. Az év végéig azokra a feladatokra kell elsősorban koncentrálni, amelyeket csekély összeggel, vagy pénz nélkül lehet orvosolni.
A bizottság feladatainak sokszínűsége miatt az elkövetkező lapszámunkban tovább folytatjuk a témakör boncolgatását.
B.N.

A zöldségfélékre koncentrálva
Az eleki önkormányzat ‘96-ban kapcsolódott be a Népjóléti Minisztérium által kezdeményezett szociális földprogramba. E válságkezelő program kistérségi támogatási rendszerben működött, Elek a mezőkovácsházi körzetbe tartozott - mondta Székely László, a polgármesteri hivatal szociális osztályának előadója.
A lehetőségekkel élve az eleki önkormányzat sikeres pályázatának köszönhetően fejlesztették az Idősek Klubjának a konyháját, a mosókonyhát pedig kibővítették, ez utóbbi beruházást a Szociális Otthonban is megvalósították. A földprogram egyfajta támogatási formát jelent, amelyben a rászorulók, bizonyos segítséggel, önmaguk próbálnak meg a helyzetükön javítani. Az önkormányzat egy 1,4 hektáros földterületet jelölt ki erre a célra, amely a Táncsics és a Vécsey utca végében helyezkedik el. A program kivitelezésére pedig a szociális bizottságot bízták meg, a veteményes kertekre először is pályázatot írtak ki. A pályázatok rangsorolását a rászorultság mértéke határozta meg, akikkel azután a polgármesteri hivatal kötött szerződést. Az önkormányzat magára vállalta a termőföld gépi művelését, a szaporító magvak, valamint a szükséges vegyszerek beszerzését. A program első évében, ‘96-ban 14 család pályázott sikerrel, az eredményről elmondható, hogy családonként 45 ezer forint értékű terményt takarítottak be, a beruházás nagysága 20-25 ezer forint közül mozgott. Egy évvel később, ‘97-ben harminc család nyújtott be pályázatot, végül is 26 család jutott hasznosítható földterülethez. A zöldségfélék árainak emelkedésével is magyarázható, hogy abban az évben a jövedelem 50 ezer forintot tett ki. Elmondható még, hogy ‘96-ban 4 család kifogásolhatóan művelte meg a földet. Tavaly 37 család pályázott, közülük 26 család jutott veteményeskerthez. Időközben mód nyílt a program kibővítésére is, ennek tudható, hogy a szociális bizottság hat családot alkalmasnak tartott arra, hogy nagyobb, közel fél hektáron gazdálkodjon. ‘98-ban a támogatás mértéke szűkült, a földterület mellett a gépi művelésre, valamint a burgonya szaporító mag biztosítására volt lehetőség. ‘99-ben és az elkövetkezendő években a támogatás mértéke még jobban leszűkül, csak a gépi művelésre nyílik lehetőség, a többi kiadás a gazdálkodót terheli. De a földprogram eredeti célja is az volt, hogy 3 éves lefutását követően a családok önállóan, önerőből termesszék meg zöldségszükségletüket.
B.N.

Walthier Eliz(1904 - 1983): Mert elmult a nyár
... és mit tegyünk most?
ha szétfoszlott az álom,
ha nincsen többé
harmat a virágon?
kinek kell akkor?

Mit tegyünk most?
ha fiatal szép Nyáron
őszi szél sír fájó búcsúzót?

(1942)

Média
Az angol Wireless Word című folyóiratban jelent meg 1995 októberében egy cikk Arthur C. Clark tollából, amely szerint Föld körüli pályára állított három műholdról besugározható a föld televízió-műsorral. Számításokkal bizonyította a Föld felszínétől kb. hatszoros földsugár távolságra az egyenlítő fölött elhelyezkedő műholdak telepítését. Az itt lévő műholdak keringési szögsebessége megegyezik a Földével és így a Föld felületéről állni látszanak. Megfelelő áramforrással ellátva 24 órás műsort képesek sugározni.
Az első műhold a Szputnyik 1 1957. október 4-én állt pályára, majd az 1960. október 4-én fellőtt műhold már a földről sugárzott jeleket vette és sugározta vissza. Lassan kihalnak - úgy tűnik - a földi adók és minden műholdra települ. A holdak először analóg, majd ma már legtöbb digitális rendszerben sugároz. Ma viszont megjelentek az analóg földi sugárzás mellett a digitális kísérleti adások. Egy csatornán képesek 4-6 adást sugározni. A budapesti kísérletnél a 43-as csatornán egyszerre adják az MTV1, MTV2 és a Duna Tv műsorát. Ehhez sajnos speciális vevő szükséges, melyből még csak kettő van az országban, de a technika rohamosan terjed. Az adás alkalmas egyéb multimédiás szolgáltatásokra és másodpercenkénti 32 megabites adatletöltésre. A letöltés hullámok útján terjed és nem lesz szükség kábelekre. Megfelelő vevőkészülékkel tanyán, hajón, autóban is hozzájuthatunk a műsorhoz. Az adásban csak kétfajta képminőség létezik, vagy nincs kép vagy tűéles minőség. Nem lesz időjárás és domborzatfüggő, bárhol jó képet biztosít. A rendszer tavaly, november 15-én debütált Angliában, azóta kb. 10 országban folynak kísérletek. Kb. 10 év kell és csak digitális adások lesznek műholdról és földről.
Mi vonatkozik ránk ebből? Sajnos a technika rohamléptekkel halad és ezt mind nekünk kell megfizetni. Jelenleg az eleki kábel tv-n 24 adást láthatunk. Van telepítve a hagyományos VHF sávra a kábeltuneres részre és az utolsó a LIVE SAT a hyper sávra. Ebből a régi készülék tulajdonosok csak a jó felét látják és a magyar TV2 és RTL Klub adását sem. Aki kb. 5 éve vett tv-t, annak még a hyper sáv sem található, a pár éve vásároltakba már beépítésre került. Az eleki rendszer csak fejlesztésekkel tudna több adást biztosítani és akkor sokan megint vehetnének új tévét. Egy hétköznapi ember 10-15 évre vásárol tv-t - vagy amíg el nem romlik - de a tudomány és technika túlrohan rajtunk.
Júliusban Csíkszeredán járva kellemesen tapasztaltam a magyar adásokat a szállodai kábeltévén. Az Amos műholdról volt látható a Szív Tv, Tv3, MSat és a Hot Brid-ről az MTV2 és a Duna Tv. Az Amosról szólt egy rádió Rádió XXI néven érdekesen magyarul és románul vegyesen beszélve és vegyes, többségében magyar és angol számokkal és talán kevesebb románnal. Az Amosról volt látható a Hungária Sport Tv, ami június óta nem üzemel. Ezen a holdon 24 órás ukrán és lengyel adások és azóta, ha jól tudom román adások is üzemelnek. Többek között az Atomic nevű román zenecsatorna. Én bármit szívesen látnák a rendszerben, csak nem az üres képernyőt. Pár hónapja üzemel a Rádió Pont a 96,4 Mhz-es frekvencián a Top FM gyulai rádió fölötti sávban. Nem csak a románul értőknek ajánlom, néha igen jó zenéket hallani, nem csak technót. Szintén pár hónapja jó minőségben vehető az UHF 35-ös csatornán a Román TV2 adása. A kettes műsor antennájával vehető Arad felöl a Tv2 fölött a RTL Klub frekvenciája alatt.
Jó tévézést és rádiózást kívánok.
Méry Rudolf
Anyakönyvi hírek 1999. augusztus
Születés: Gulyás Dóra.

Házasságkötés: Nem történt.

Haláleset: Gányai György.

Fiatalosan, ambíciókkal vértezve
Öt új tanerő kezdett el oktatni
Tehát elkezdődött az új tanév, az ezredforduló előtt az utolsó. A kétezer év folyamán , de az elkövetkező évezredek során is egy változatlan marad; egy nemzetnek tudással, egyre bővülő tudással lehet csak megmaradni, fennmaradni. A szükséges tudnivalókat pedig a pedagógus társadalom ismerteti, adja át a fiatalabb nemzedéknek, a felelősség tehát nem csekély. Az 1999/2000-es iskolaévben nem kevesebb, mint öt új tanerő kezdett el oktatni az eleki Általános Iskolában. Ilyenkor a pályakezdés elején gondolatok fogannak meg arról, hogy milyen elvárásoknak szeretnének megfelelni, ki milyen mércét állít fel önmaga számára. Az öt illetékestől mi is efelől érdeklődtünk, alapkérdésnek viszont azt adtuk, hogy életükben mit jelentett a tanítói, tanári oklevél megszerzése. Íme válaszaik.
Aradi Zsolt, ének-zene szakos tanár: - Nagy fordulópontot jelentett az életemben az, hogy befejeztem a főiskolát. A kitűzött célt sikerült elérnem. Az elkövetkezőkben azon leszek, hogy a felsőfokú intézményben megszerzett ismereteimet átadhassam a tanítványaimnak. Emellett természetesen a város zenei életét is fel szeretném pezsdíteni. Egykoron Eleken híres kórusmozgalmi élet volt, a régi dicsőség visszaszerzéséért fáradozom. Mindjárt kezdetként több póluson kezdjük el tevékenységünket, így elképzeléseink szerint lesz gyermek-, felnőtt vegyes, de egyházi kórus is. Remélem, hogy terveimet valóra tudom majd váltani. Az első iskolában szerzett tapasztalataim pozitív töltésűek; a tanári közösség jó, a kért segítséget megkapom, a tanulók tanulási hozzáállása megfelelő, az oktatás alapfeltételei adottak.
Miklóné Slezsák Tünde, biológia-kémia szakos tanár: - Életemben nagy örömet jelentett a főiskolai tanulmányaim befejezése, jó érzés tanárnak lenni, egyfelől ugyan felelőséggel jár, de szép hivatás is egyben. Immár tényként értékelni; a tanulók általam sajátítják el a tudnivalókat, ismereteket. Tanulmányaim során több tanárom is példaképemül szolgált, közülük a békéscsabai Rózsa Ferenc Gimnázium, kémia-fizika szakos tanárát, Pándy Margitot emelném ki, aki az órákon kémia szakos előadó volt, de az utcán magánember. Jó volna, ha egykoron rólam is hasonló véleménnyel lennének a tanítványaim. Természetesen a két dolgot soha sem szabad összekeverni. Tisztában vagyok azzal, hogy a tanulók körében a kémia nem tartozik a népszerűbb tantárgyak közé, én ezért elsősorban arra fogok törekedni, hogy leegyszerűsítve a dolgokat, szemléltetőeszközök igénybevételével adhassam át az ismereteket. Minden órára maximálisan fel fogok készülni. Remélem, hogy ezzel a módszerrel elérem azt, hogy az osztály háromnegyed része intenzíven figyelni fog az óráimon.
Szelezsán Róbert, román nyelv-történelem szakos tanár: - Mint felelőséggel tartozó magyar állampolgár azt gondolom, hogy a társadalom számára gondolkodó embereket kell nevelni, akik tisztában vannak azzal, hogy mely állampolgári jogok illetik meg, de a kötelezettségekkel is. Ezért a következetesség elengedhetetlen követelmény; a tanulónak tisztában kell lennie azzal, hogy adott tudásáért, magatartásáért milyen értékrend illeti meg. És nem utolsó sorban szempontként; a szellemi és fizikai képességeket kellő harmóniába kell önteni, vallom; ép testben ép lélek! Megítélésem szerint kellő szigorral kell oktatni, és a tanulótól visszakérdezni az ismereteket. A pályám első tapasztalata; jól érzem magam az iskolában.
Simonka Hajnalka, tanító és gyógypedagógus: - Életem egyik nagy álma teljesült azzal, hogy a pedagógusi pályára léptem, természetesen nagyon boldog vagyok. Egy időszakban azt gondoltam, hogy csakis az lehet a jó tanító, aki végtelenül kedves és anyáskodó típus. Nos mára már valamelyest módosult ez a nézetem, csupán nem elégséges a kedvesség, ha eredményt akarunk elérni, a kellő szigor, rend, fegyelem elengedhetetlen követelmény. Én azt gondolom, hogy egy osztályban megfelelő körülményt kell elsősorban teremteni, ahol természetesen a családias hangulat és nem a félelem dominál, de szigorral, következetességgel oktatunk, nevelünk. Most az első napokban egy kicsit elfáradtam, de kellemesen fáradtam el. A kollégáim kedvesek, segítőkészek, de ez a jellemzés nem most alakult ki bennem, az előkészületi munkák során is ezt tapasztaltam.
Durst Norbert, földrajz-rajz szakos tanár: - Eredetileg csak rajzot szerettem volna tanulni, és azzal foglalkozni, a lehetőségek viszont eképpen alakultak, adódtak. Az külön örömömre szolgál, hogy hivatásgyakorlás közben gyermekekkel lehetek, foglalkozhatom, gyermekközpontú vagyok. A tanítási elvem a következetességen alapszik, ahol a privilégium a tanulókat illeti meg. Amikor majd látni fogom, hogy egy-egy anyagrész nehezebben felfogható, akkor a jobb érthetőség érdekében hajlandó leszek a bővebb magyarázatra is, a cél mindenekelőtt az, hogy a tanulók megértsék a tananyagot és az előadás mentesüljön a sablonosságtól. Az első tanítási nap előtt még egy kis izgalom élt bennem, de ez csupán addig tartott, amíg át nem léptem a tanterem küszöbét.
B.N.

Tanévkezdésre
A minap egy korábbról ismert képet kerestem. Nehezen találtam rá. Hiányzott a napsütés, a “vakációtól” lebarnult vidám gyermeksereg. Borongós volt az idő. Elkezdődött tehát az új tanév. Hogy mit hoz a jövő, még nem tudható. Ahogy elnéztem az évnyitó ünnepség résztvevőit, egy pillanatra “megállt” bennem az idő és egy régebbi iskolakezdés kristályosodott ki előttem.
Lassan 15 éve annak, hogy lányom először lépte át az iskola küszöbét. Mi, szülők kissé megilletődve követtük a fogadásunkra rendezett ünnepséget. Ennyi év távlatából csak annyi maradt meg bennem, hogy minduntalan valami gombócfélét éreztem a torkomban. A sportcsarnoki ünnepség után valamennyien elindultunk az iskola épülete felé. A gyerekseregből egy fájós lábú, kissé bicegős kislány tört az élre. Az édesanyja nem győzte türtőztetni, lassabban kislányom, lassabban... De a kislány továbbra is a többiek előtt bicegett. Jutka azóta is a többiek előtt halad tanulásban, szorgalomban.
A minap nem láttam bicegő kislányt. Igaz, más vonatkozásban sok a bicegő momentum. Biceg az ország gazdasága, a közoktatás, a pedagógusok biztonságérzete. A tanárok egyik fele a munkanélküliségtől retteg, a mási fele pedig a megélhetőségéért remeg. Hogy lehet-e ilyen körülmények között jól oktatni és jól tanulni? Nem tudom. Egy biztos: bicegünk, csak bicegünk.
B.N.

Lelkésznő az otthonban
A Szociális Otthonban - az eddigiek során is -, mind több szakterület bevonása jelentette a pszichiátriai gondozottak gyógyító terápiáját. A közelmúltban egy újabb ágazattal bővült ez a program, a kívánalmaknak eleget téve dr. Oláh Jenőné Kántor Eleonóra, az Eleki Református Egyházközség lelkésze, folyamatos jelleggel bibliaórákat tart az intézményben.
B.N.

A szép dolgokat ecsetbe önteni
A közelmúltban a Sellő cukrászdában Petruzsán György festő kiállítása volt látható. Az alkalmi tárlatot sok érdeklődő tekintette meg, a képek szépséggel átitatott nyugalmat árasztottak. Természetesen felkerestük a nyugalmazott pedagógust és legelőször is a kezdetekről faggatóztunk.
- Az ötvenes évek elején, főiskolás koromban, román nyelv és irodalmat, valamint rajzot tanultam, egy kemény festői körben találtam magam, több társam ugyanis lemaradt a képzőművészeti főiskoláról, ennek ellenére természetesen minden idegszálukkal kötődtek a művészetekhez. Nos, ilyen miliőben, ha az ember lépést akart tartani a többiekkel, bizony kemény munkát kellett, hogy végezzen. Azt már csak idézőjelek között jegyzem meg, hogy megérte a fáradozást.
- Feltételezem, hogy nem csak a főiskolán ismerkedett a fortélyokkal?
- Képzőművészeti munkásságom átitatódott a főiskolai tapasztalatokkal, az ott tanultakat igyekeztem tökéletesíteni, emellett természetesen a művésztelepeken - Szarvas, Vác, Pécs - is nyitott szemmel jártam, az ilyen találkozókon sok hasznos dolgot elleshet az ember.
- Az ecset segítségével a világ mely dolgait szivárogtatta át a fehér papírfelületre?
- Mindig is a szép, az élet szép dolgai érdekeltek, ez után vágyakoztam és ezt próbáltam meg kifejezni. Világ életemben megmaradtam realistának, az úgynevezett modern, elvont irányzatok mindig is hidegen hagytak, azért festek, dolgozom, hogy szépet adjak az embereknek, tapasztalatból mondom, hogy az emberek részéről van igény az élet szép dolgai iránt.
- Az említett eleki kiállítás mellett hol voltak még láthatók a képei?
- Szórakozásból és nem iparszerűen kezdtem el festeni, apropó festés; olajfestékkel nem készítettem képet, egyrészt drága mulatság, másrészt a sokat említett főiskolán sem dolgoztunk ezzel a technikával, mindig is megmaradtam az akvarellnél, grafikáknál és most legújabban a pasztellnél. Érdekességként; egyetlen egy kép kivételével minden alkotásom megtalálható nálunk vagy a szűkebb családi körben. De természetesen állítottam ki a képeimből, több alkalommal Eleken, aztán szülőhelyemen Méhkeréken, Kétegyházán, Gyulán a Román Szövetség kiállítótermében.
- A klasszikusok közül mely festőket érez önhöz a legközelebbinek és valójában mit jelent Önnek az effajta alkotói munka?
- A festők közül többek között Munkácsy és Rembrandt munkásságát tisztelem a legjobban. Számomra az alkotás elsősorban hasznos időtöltést jelent, amikor képeimen dolgozom nyugodságot, lelki nyugodtságot érzek.
- Akkor a nyugdíjas éveket nem a céltalanság vezérli?
- ‘87-óta vagyok nyugdíjas, a napjaim pontos beosztással peregnek a család, a művészet és a házkörüli teendők között, az utóbbi időben a nemzetiségi hagyományokat gyűjtöm egy csokorba, hogy átadhassam a fiatalabb nemzedéknek.
B.N.

Felkészültek a tanévre
Az iskolai tanévkezdésre már csak néhányat kell aludni, az intézmények - lehetőségeik szerint - a vakáció folyamán igyekeztek elvégezni a legszükségesebb tennivalókat, hogy felkészülten fogadhassák a tanulókat. Az oktatás, nevelés fontos szegmensét képezi a tanulók élelmezése, hiszen üres hassal... A minap ellátogattunk az eleki Napközis Otthonba, hogy betekintést nyerhessünk miként készültek fel az új tanévre, a téma összefoglalására Mucsi László élelmezésvezető vállalkozott.
A szakember egyebek mellett elmondta, hogy a Napközis Otthon a Szociális Otthon - 1996. júniusától a GAMESZ-tól átvéve - keretén belül üzemel. A konyha az elmúlt tanévben naponta közel száz óvodás és kettőszáz általános iskolás számára főzött, emellett az Idősek Klubja részére közel száz, a Szociális Otthon számára százötven, valamint a személyzetnek biztosította az étkezést. Az érvényben lévő térítési díjat - az önkormányzat - tavaly állapította meg, az idén egyelőre nincs szándékukban ezen változtatni, ez elsősorban a mezőgazdasági termékek állandósult árának, valamint a nyersanyag helybéli őstermelőktől való beszerzésének köszönhető. Az étkezés nyersanyagnormája 220 forint, ebből az ebéd nyersanyagköltsége 110, a reggelié, illetve a tízóraié 44, az uzsonnáé, illetve a vacsoráé 66 forint, ez áfával 246 forintot tesz ki. Az önkormányzat a jogosultság figyelembe vételével - egy családban három vagy ennél több gyermek van - ötven százalékos térítéskedvezményt ad.
A konyha a nyári vakáció folyamán a kapacitás kihasználása érdekében a kétegyházi Mezőgazdasági Szakiskolának is főzött. A részlegre egyébként különösebb jelentőségű anyagi ráfordítás nem történt, lévén, hogy a későbbiekben a Semmelweis utcai új konyha - a szakipari munkák még hátra vannak - veszi át a “stafétabotot”. A legszükségesebb tennivalókat - tisztasági meszelés, karbantartási munkálatok - azonban folyamatosan elvégzik.
Az új tanévre készülődve nyersanyaggal töltődtek fel a raktárak, valamint pótolták a hiányzó evőeszközöket, a dolgozóknak biztosították a védőruhát, de beszerezték a szükséges tisztítószereket is, az elővigyázatosságra nagy hangsúlyt fektetnek, például tavaly a gyulai ÁNTSZ által szervezett ilyen jellegű tanfolyamon valamennyi konyhai dolgozó részt vett, összességében tehát elmondható; a Napközis Otthon felkészült az új tanévre.
A napközis étkeztetési térítést egyébként minden hónap 10-éig kell befizetni az otthon pénztáránál.
B.N.

Szövésre váltanak
A Szociális Otthon munkaterápiás programjában a közelmúltig a fővárosi Kézműipari Rt. részére rézdrótmentéssel foglalkozott 35 dolgozó. A továbbiakban, ugyancsak a Kézműipari Rt.-nek, textíliával foglalkoznak, a munkaművelet bevezető szakaszában a hulladék textíliát válogatják szín- és anyagfajta szerint, majd az idetelepített szövőszéken dolgozzák fel a “nyersanyagot”. A szövőszéken való tudnivalók elsajátítása szakember irányításával történik.
B.N.

Bővülő lehetőségek
Az eleki Általános Iskolában augusztus 30-án elkezdődött az oktatás. Az intézményben összesen 532 tanuló népesíti be a tantermeket, közülük 267-en felsősök, 241-en alsósok, a speciális tagozatos tanulók száma pedig 24. A most kezdődő tanévben 87 kisgyermek első alkalommal lépte át az iskola küszöbét. Az intézmény tantestülete újításokat vezetett be, például az I.b. osztályban alapfokú számítástechnikai ismereteket oktatnak, az I.c. osztályban pedig heti 5 órán - Zsolnai módszerrel -, német nemzetiségi nyelvet gyakorolhatnak, a harmadik osztályosok ugyancsak német nyelvvel ismerkedhetnek, a IV.a. osztály a néptánc alapelemeit sajátíthatja el, a hatodik és a hetedik osztályosoknak mód nyílik - második idegen nyelvként -, az angol nyelv tanulására. A zene iránt érdeklődők két hangszer közül választhatnak; furulya és zongora.
Az 1999/2000-es tanévtől az alsó, illetve a felső tagozatos tanulók énekkarban kamatoztathatják képességeiket.
B.N.

Megbocsátva, de nem elfeledve!
(Görbedi Miklós: 1020 nap az őrtornyok árnyékában, a tiszalöki hadifogolytábor története. Tiszalök, 1989. 208 p)
1951 és 1953 között Tiszalökön létezett egy munkatábor. A “tábor” lakói kb. 1500-an lehettek, a kétharmaduk német származású volt. Miért kellett németek (és magyarok) rabszolgamunkájával felépíteni a tiszalöki duzzasztót?
A II. világháború végén sok magyarországi németet kényszerrel hurcoltak az SS-be, akik később a Szovjetunióba kerültek. (Magyarok is harcoltak az SS-ben!) Az oroszok a háború után nem sokkal később vissza akarták adni ezeket a hadifoglyokat a közben már gyakorlatilag a kommunisták uralma alá vett Magyarországnak. Rákosinak (ők sem) nem kellettek, így csak 1951-ben kerülhettek haza, és 1953-ig őket dolgoztatták egy kiemelt “kommunista nagyberuházáson”.
A könyv olvasása egyáltalán nem szívderítő. A visszaemlékezésekből és egyéb korabeli dokumentumokból jól megismerhető egy embertelen rendszer valódi arca, hisz abban az időszakban mindenki ellenségnek számított, aki nem állt a kommunisták oldalán. A tiszalöki munkatábor története sokáig nem lehetett ismert Magyarországon. (Ezen nem csodálkozhatunk.) 10 évvel ezelőtt több cikk jelent meg erről a tragikus időszakról. Érdekes, hogy az egyik rövid írásában 1989-ben az eleki születésű dr. Zielbauer György történész-kandidátus Tiszalököt a magyarországi németek Recskjének nevezi, de ugyanebben a cikkében a szerző még Grósz Károly, az egykori kommunista főtitkár beszédére is utal pozitív értelemben!
A könyv szerkesztője és írója főképpen a felkérésére írott visszaemlékezéseket közli, és úgy próbálja felidézni az egykori szenvedéseket. Az ÁVO-s őrök egy része tanulatlan, agresszív személy volt, akik pl. abban lelték örömüket, hogy másokat megaláztak. (Sokan szadisták voltak.) A szovjet munkatáborok mintájára működtették a tiszalökit is. A foglyok az elhasználódott magyar katonai egyenruhákat viselték. Levelet nem írhattak, a külvilággal sehogy sem érintkezhettek. Érdekes, hogy mindennek ellenére a civilek, de az őrök között is akadtak olyanok, akik meg tudtak maradni embernek, igaz nem ez volt a jellemző! A táborlakóknak meg is mondták, innen élve nem fognak kikerülni.
Nézzünk egy részletet a könyvből (74-75. oldal): “Engem a szállításhoz osztottak be. Hármas váltóműszakban dolgoztunk. Az uszályokon érkező követ szállítottuk a munkahelyre. Egy délelőtti műszakban a felvonó elromlott, így mint az őskorban, kézről kézre adogattuk fel a nehéz köveket. A gyengébbek gyakran kiejtették, s bizony ez veszélyes volt, ezért a munkát leállítattam. Én voltam a brigádvezető. Mivel ez nem ment csendesen, felfigyelt az uszályon beszélgető cigány ÁVO-s tizedes. Engem felelősségre vont és leszidott...” (1951 májusában pl. így építették Tiszalökön, Magyarországon a kommunizmust!)
Az ismertetőben szereplő főcím a tiszalöki tábor egykori fogolyparancsnokától (mert ilyen volt) származik, sajnos ez a gondolat még sokáig érvényes lesz Közép-Kelet Európában, így hazánkban is... (Annak ellenére, hogy a könyv megjelenése óta már 10 év telt el!).
1953. október 4-én a táborban zendülés robbant ki. Többen meghaltak, de a tábort később felszámolták. A “lakók” nagy része az akkori NSzK-ban telepedett le.
A szerző szerint 1989-ben még 1113 fő élt Németországban. (Ezeket a neveket a születés idejével és helyével közli is.) Számunkra azért érdekes, mert kiderül, több eleki is (31 fő) sínylődött Tiszalökön. Ezeket érdemes nekünk közölni: Ament Sebestyén (1913. IV. 26.), Brandt Antal (1919. IX. 7.), Brandt Ferenc (1931. III. 13.), Engelhardt Ádám (1927. V. 12.), Hack Fülöp (1913. IV. 5.), Leist Ferenc (1922. II. 22.), Leist Ferenc (1906. VI. 26.), Metz András (1907. VIII. 25.), Niedermayer Ferenc (1931. XII. 24.), Niedermayer Vilmos (1918. V. 24.), Pfanzer Antal (1927. VI. 9.), Reiss Ferenc (1917. VI.28.), Reiss Pál (1929. VI. 26.), Reiss József (1917. X. 22.), Ruck György (1924. IV. 27.), Seres György (1901. VI. 10.), Schillinger Antal (1913. III. 10.), Schimpl János (1910. XII. 25.), Schimpl József (1921. VII. 17.), Schreier György (1901. VI. 10.), Stapf György (1924. IV. 27.), Stapf Ádám ( ? ), Tremmel János (1908. X. 14.), Wlashik József (1923. VI. 24.), Wiltz György (1902. VIII. 12.), Wittmann György (1920. VIII. 24.), Zeitler János (1911. XII. 18.), Zeitler József (1923. I. 13.), Zeitler József (1910. IV. 14.), Zielbauer Ferenc (1929. I. 25.), Zielbauer János (1927. I. 6.), Zöllner Imre (1913. VII. 25.). (Vagyis senki sem térhetett vissza Elekre!) 1989-ben a tábor volt lakói közül még 145 fő élt Magyarországon.
Érdekes, hiánypótló könyv, az elekieknek (is) illik tudni róla.
Rapajkó Tibor

Újévtől szilveszterig (X. rész, szeptember)
Szeptember 1., Egyed napja
E napon kezdték a disznóhizlalást, amikor még karácsony környékén volt a disznóvágás ideje.Az Egyed-napi eső a megfigyelések szerint esős őszt jósol.
Szeptember 5., Lőrinc napja
Ez a nap arról nevezetes, hogy lucskossá, “lőrincessé” teszi a görögdinnyét. Ha süt a nap, a népi időjárásjóslás szerint kellemes ősz várható.
Szeptember 8., Kisasszony, Kisboldogasszony napja
Szűz Mária születésének napja. A magyar néphagyományban az a hit él, hogy Kisasszony napjának hajnalán a felkelő napban meg lehet látni Szűz Mária alakját, de csak az veheti észre, akinek “érdeme van rá”. Kisasszony napja a gazdasági évben jelentős nap volt, mert a vetés kezdetét jelentette, és ilyenkor kezdődik a dióverés is. Természetesen időjárásjóslás is kapcsolódik e naphoz: a bugyborékos és ritka szemű eső esős időszakot jósol a megfigyelések szerint. A napot fecskehajtó kisasszonynak is nevezik, mert ilyenkor már gyülekeznek a fecskék a nagy útra.
Szeptember 12.,Mária neve napja
A két jeles Mária-ünnephez, Nagyboldogasszony és Kisasszony napjához képest újnak számít, hiszen csak 1683-ban, Bécs felszabadulása után kezdték el ünnepelni. A hagyomány szerint Bécs ostroma alatt Lipót császár és udvara Passauba menekült, és ott a kapucinusok Mariahilf kolostorának kegyképe előtt imádkozott a győzelemért. A győzelem után a Segítő Boldogasszony képe másolatokban oltárképként, búcsújáróhelyek kegyképeként terjedt el. A Máriák többnyire ezen a napon ünneplik névnapjukat. Ez a keresztnév korábban rendkívül gyakori volt, mert viselőjét a névadással Szűz Mária oltalmába ajánlották a szülők.
Szeptember 15.
Ezen a napon a katolikus egyház Szűz Mária anyai fájdalmáról emlékezik meg. A “Hétfájdalmú Szűzanya” kultuszának ősi voltát költészetünk legrégibb emléke, az Ómagyar Mária-siralom tanúsítja.
Szeptember 17., Lambert napja
A székelyek ezt a napot a tavaszra mutató napnak tartják. Amilyen az idő ekkor, olyan tavasz várható.
Szeptember 18., Péter napja
Ez a nap negyvenes időjósló nap. Eszerint amilyen az idő ezen a napon, olyan várható még negyven napon át. Ha esik, olyan nagy sár lesz, hogy még négy ökörrel sem lehet kievickélni belőle.
Szeptember 21., Máté napja
Ez sokfelé a vetés kezdőnapja volt. Más vidékeken viszont úgy tartják, hogy vetésre nem alkalmas ez a nap, sőt ez a hét sem. Az ilyenkor vetett gabona pelyvás lesz. Ezért is nevezik ezt a hetet “pelyvahét”-nek. Gazos Máté napjaként is számontartják több helyütt.
Ettől a naptól fogva nem repülnek ki többé a méhek, hanem a kaptárban maradnak. A Máté-napi szép, tiszta időből jó bortermésre lehet következtetni.
Szeptember 29.,Szent Mihály napja
A hit szerint Szent Mihály arkangyal a mennyei seregek fejedelme, ő vezeti át a halott lelkeket a túlvilágra. Szent Mihály a névadója az emberalakot formázó cserépmázas Miska-kancsónak. A kancsó azért kaphatta ezt a nevet, mert a hajdani céhösszejöveteleket gyakran Szent Mihály napján tartották.
Az április 24-én, Szent György-napkor legelőre hajtott méneseket, gulyákat ilyenkor terelték vissza a téli szállásukra /a juhnyájakat viszont csak október végén, Dömötör napján/.
Mint minden jeles naphoz, ehhez is kapcsolódott időjárási megfigyelés:
Szent Mihálykor keleti szél,
Igen komoly telet ígér.
Szent Mihály napjával kezdődik az úgynevezett “Kisfarsang” ideje, mely Katalin-napig /november 25./ tart.
Topa Sándorné

Szlovák áttelepülés
1945 áprilisában Benes akkori köztársasági elnök a németeket és a magyarokat tette felelőssé Csehszlovákia felbomlasztásáért. Ez csak részben (volt) igaz, hisz mindenki tudja, Csehszlovákia hogyan jött létre. (Az ottani németeket és magyarokat nem kérdezték meg, hol akarnak élni 1919-20-ban!) Magyarország kényszerpályára került, így nem utasíthatta vissza az akkori Németország és Olaszország segítségét, aminek következtében 1938-ban a Felvidék egy része, Kárpátalja pedig 1939-ben visszatért az anyaországhoz. Németország 1938-ban megszerezte (nyugati támogatással és népszavazással) a Szudétavidéket.
1939. március 14-én kikiáltották a független Szlovákiát, június 15-én pedig a németek bevonultak Prágába. A létrejövő Cseh-Morva Protektorátus lakói is kollaboráltak (jól együttműködtek) a megszállóikkal. (Ez kísértetiesen emlékeztet az 1947-89 közötti közép-kelet európai helyzetre!) Szlovákia a náci Németország egyik legodaadóbb támogatójává vált.
Vagyis a csehek, a magyarok és a szlovákok sorsának alakulása nagyon hasonló, nem lehet túlságosan leegyszerűsíteni a történelmet, de mégis sokan megtették. Az ún. benesi dekrétum (rendelet) következtében Csehszlovákiából elüldöztek kb. 3 millió németet, de szerencsére ezt nem sikerült megtenni az akkor még kb. 800 ezres magyarsággal! Benes németeket és magyarokat elítélő rendeletét még most sem helyezték hatályon kívül sem Csehországban, sem Szlovákiában! (Vajon ilyen jogfosztó politikai háttérrel be lehet-e kerülni az EU-ba? Mit fog ehhez szólni a mai Németség? Szerencsére nemsokára ki fog derülni.)
1945 tavaszán Csehországból megindult a menekülthullám Magyarországra. A csehek a magyarokkal 1946. február 27-én aláíratták a lakosságcsere-egyezményt. (A győztesek közül csak a Szovjetunió támogatta Csehszlovákiát ebben a kérdésben!)
A magyarok elérték azt, hogy csak annyi magyart lehetett elűzni Csehszlovákiából, amennyi magyarországi szlovák kívánja elhagyni egykori hazáját. (A csehek elszámították magukat, Magyarországról csak 70 ezer szlovák akart Csehszlovákiába menni!) Az ottani magyarokat “újraszlovákosításra” kényszerítették egészen 1954-ig, ennek következtében pl. 1950-ben csak 354 ezren vallották magukat magyarnak!
A kérdés kicsiben számunkra is érdekes, hisz Eleken is vannak (voltak) szlovákok. (1941-ben 42 szlovák anyanyelvű élt lakóhelyünkön, ez az akkori össznépesség 0,4%-át tette ki.) Valószínűleg 1946 után is érkeztek Elekre szlovákok, de az biztos, hogy Elekről is történt áttelepítés. A gyulai levéltárban találtunk egy kimutatást 1948. december 14-ei dátumozással. A Magyarországról Csehszlovákiába áttelepült személyek Elek községben levő közadó hátralékairól szóló kimutatásban 38 név olvasható, vagyis feltételezhető, hogy nem minden eleki szlovák ment el. Nem tudni mi lett a sorsa ezeknek az áttelepülőknek. Ettől függetlenül közöljük a neveket, hátha tud róluk valaki valamit.
Andó Mihály Tamás, Bogár György, Boris Sámuel, Csernik György, Csernik Mihály, Duma Pál, özv. Gyebnár Györgyné, Gyurik Pálné, Gyurkó Mátyás, Hoicska András, Hrabovszki Mátyás, Hugyecz János, Janovszki András, Kerta János, Kesjár János, Kokavecz János, Koritor György, Krnács Györgyné, Lehoczki János, Lehoczki Mátyás, Lukovszki Mihály, Machnic András, Majdisz András, Máté János, özv. Milecz Mártonné, Mitykó Pál, Mohnács Mihály, Opauszki Márton, Pribojszki János, id. Stefánik Pál, Sviha István, Sztankó András, Veszeli András, Vicián Pál, Zahorán Pál, Zellmann Mihály, Zsilák Pál, ifj. Zsilák Pál.
(A cikk megírása után nem sokkal később ezt olvastuk a Békés Megyei Hírlap 1999. szeptember 11-ei számában: “Visszakaphatják ingó és ingatlan vagyonukat azok a német és magyar nemzetiségű cseh állampolgárok, akik ezt a második világháború utáni benesi dekrétumok alapján veszítették el, és megfelelnek a hatályos kárpótlási törvény előírásainak.”)
Rapajkó Tibor

A zene szárnyán
...Trombitás Frédi, Petróleum lámpa, Gyöngyhajú lány, 10 ezer lépés,... a felsorolás természetesen szabadon folytatható, és akik még nem jöttek rá a rejtélyre, az alábbi címek az Omega együttes pályafutásának egy-egy nótáját jelentik. Igen, az Omegáét, amely 37 éve formálja a hazai könnyűzenei élet színskáláját és amely sokak számára a fiatalságukat, szélfútta éveiket jelenti. A közelmúltban a patinás együttes ismét koncertet adott, amelyen néhány eleki is részt vett, többek között a Hoffmann házaspár, Ferenc és Marika. Mit jelentett számukra ez a zenei megnyilvánulás?
Marika és Ferenc egyebek mellett elmondták, hogy lehetőségeik szerint nyomon követik a “régi” nagyok megnyilvánulásait, így pl. ‘82-ben az Omega 20. születésnapi bulikoncertjén is részt vettek, amelyet egyébként Jancsó Miklós rendezett. Az Omega együttes a kedvencek egyike, ezért nagyon örülnek, hogy a legutóbbi koncertjüket élőben tekinthették meg. Hogy mit jelentett ez a koncert, nos elsősorban jó zenét, jó hangulatot, színpadi látványt és hát természetesen magát az ifjúságot. Az Omega ezúttal is kitett magáért, a hangzás felülmúlhatatlan volt, a közönség-soraiban voltak 60 évesek, 40-50 évesek, de fiatalok, sőt gyermekek is-, korrekten viselkedtek, nem történt incidens, rendbontás, jó hangulatban telt el a 3 óra. Az együttes régebbi számait az egykori tagok közreműködésével - Laux József, Presser Gábor, Somló Tamás - adták elő.
B.N.

Tornán voltak
Az Elek labdarúgó-egyesületben a felnőtt, illetve az ifjúsági csapatok mellett serdülő, valamint - ez elmúlt évtől - gyermekcsoport is tevékenykedik. Az elkövetkező bajnoki idényre, amely elképzelhetően szeptember folyamán kezdődik el, még augusztus elején elkezdődött az alapozás. A kezdeti lépéseket követően egy lelkes kis csoport rendszerességgel eljárt a foglalkozásokra, a többség azonban rapszódikusan látogatta az edzéseket. Mint említettük a bajnoki megmérettetések még váratnak magukra, a gyermekcsoport viszont augusztus 20-án, Szent István napján, egy kétegyházi seregszemlén vett részt, a sorrendben második tornán - a szervezők; kétegyházi önkormányzat és a sportegyesület - a látottak alapján, teljesen megérdemelten, a békéscsabaiak diadalmaskodtak, a második helyen az elekiek végeztek. A torna szervezői - a támogatóknak köszönhetően - a helyezett csapatoknak serleget, érmet, a legjobb kapusnak, játékosnak pedig különjutalmakat adományoztak, az eleki csapat résztvevői például a Márvány cukrászdában egy hamburgerre, illetve egy üdítőre kaptak meghívást. Itt kell megemlítenünk azt is, hogy az Eleki Polgármesteri Hivatal erkölcsileg és anyagilag is támogatta az eleki gyermekeket, amelyet ezúttal is megköszönnek.
Befejezésként megemlítjük, hogy a kétegyházi tornán kik képviselték az eleki színeket: Krizsán Krisztián, Gál Attila, Miszlai László, Tanka József, Kovács Zsolt, Kovács Gábor, Farkas Róbert, Farkas Alex, Tiba Lajos, Diacon Lucián, Zaja István, Bernát Ede, Gesztesi Dezső és Nagy Attila.
B.N.

Klubalapítás
Ha valami nincs, akkor azt meg kell teremteni, létre kell hozni.Ez a megállapítás a sportklubokra is érvényes. Szülőhelyemen volt kézilabda-, kosárlabda- és labdarúgó szakosztály, tehát a sportolni vágyó fiatalok kedvükre válogathattak. Csakhát nem mindenki alkalmas a csapatjátékra, mint mindenre, arra is születni kell, mások számára inkább az individuális sportágak dominálnak. De ha egyszer nincs...
Frici bácsit méltán nevezték “sportminiszternek”, mert nem csak a szőnyeg felett látta a dolgokat, képes volt annak alá is benézni. Tehát tisztában volt a helyzettel, tudta, hogy valamerre lépni kell és ez a lépés egy asztalitenisz klub megteremtése volt. Természetesen az ember egyes egyedül nem sokra menne, szükség van segítségre, a nemes célok érdekében azonban, hála a sorsnak, vannak igazi támogatók. A nagy adminisztráció a sportban is érezteti hatását, vagyis nem elég az idea, a gyakorlatba kell azt átültetni, vagyis a közösség politikai vezetőinek áldása szükségeltetik. Ezért jó, ha a vezetők között igazhitű sportbarát van, mert ez megkönnyíti a helyzetet, ellenkező esetben marad a meggyőzésük. Frici bácsi ebben is zseni volt, olyanokat győzött meg, akik előre nem térképezték fel a javaslat létjogosultságát. Hanem azzal az eltökélt szándékkal ültek asztalhoz, hogy eleve ellenzik a dolgot, így szerezve presztízst kollégáik előtt. És következett a tényeket sorakoztató “puhítás”, minek eredménye természetesen az lett, hogy az elkövetkező bajnoki idényben már az asztaliteniszezőinkről is tudtak a szűkebb pátriákában. Majd amikor jöttek a jobbnál jobb eredmények, országos viszonylatban is elismerően nyilatkoztak a játékosokról. Akkor az egykori ellenzők is fejet hajtottak, és közülük kerültek ki a leghűségesebb szurkolók.
Tehát ha nincs az elszántság, rátermettség, nincs klub sem, és ha nincs klub, marad a kocsma, a léha élet. A fiatalok befogadóképessége szinte határtalan, ezt kellene a leghatározottabban kihasználni és a testedzésre nevelni őket, nem pedig úton-útfélen elmarasztaló nyilatkozatokat adni. Ha már a felnőttek igazán felnőttnek érzik magukat, akkor mutassanak jó példát. És fontolják meg: ha valami nincs...
B.N.

Omega I.
Mindig is szerettem az Omegát. Igaz én még a Presser-Laux féle korszakból ismerem őket de ők adták az alapokat a hazai pop-rock zene indulásához. Már 1962-ben zenéltek Omega néven, a táncdalfesztiválokon több előadót megfésülködve, fekete ruhában mai szemmel nézve hátborzongatóan. Első saját szerzeményeik 67-ben kerültek lemezre, majd 68-ban már Angliában Omega Red Star néven vendégszerepeltek. Pár év múlva ‘71-ben Presser és Laux kiváltak a zenekarból és ‘72-ben Élő Omega című lemezzel folytatták tovább. Nem regényt akarok írni a többit meg lehet találni a különböző pop lexikonokban.
Amiért írom, az apropó, a szeptemberi koncert, amire én nem mentem el. Az első emlékem az Omegával az 1973-as Budai Ifjúsági Parkban tartott koncert. Annyian voltunk, szinte halálra tapostuk egymást. Többször láttam őket Gyulán a Parkszinpadon, majd 1979-ben a Kisstadionban, melyről egy dupla lemez jelen meg Élő Omega 1979 címmel. Utoljára 1982-ben láttam őket. A Budapest Sportcsarnokban a Jancsó-Hernádi által rendezett koncerten.
A szeptemberi koncertre volt lehetőségem elmenni de valahogy nem volt kedvem. Láttam a tévében élő adást a koncertről, az a pár szám olyan gyorsan ledaráltnak tűnt, minél rövidebb idő alatt minél több számot lejátszani jelszóval. Bennem az Omega jó zenekarként éljen, és ne azért adjon koncertet, hogy csak a pénztárgépek csörgését halljuk, hogy milyen haszon volt a műsoron. A legutolsó lemezük is felejthető volt, az “Egy életre szól” - hát volt sokkal jobb is. Már 78-ban írta egy kritika Kié az Omega? címmel “Sem zenéjük, sem szövegeik a legáttételesebben sem érintik a magyar valóságot”. Engem a Gamapolis után már nem tudtak tűzbe hozni. Profik, mesteremberek voltak, szinfonikusokkal, effektusokkal zsúfolták a zenéjüket, amiből hiányzott a megkomponáltság és a szövegeik is könnyen felejthetők voltak. A producerek és a könyvelők vették kezükbe a dolgokat és nem a közönség ízlése diktált. Sajnos ez okozta ebben az időben több nagyzenekar halálát. Egy gyengén sikerült koncert is tud jó hangulatú lenni, ezért irigylem a szeptemberi koncerten résztvevőket, de azt mondom, ez már futás a pénz után.
Méry Rudolf

ITF. Taekwon-do
Rövid nyári szünet után ismét edzési lehetőség várja azokat a fiatalokat, akiket érdekel ez a távolkeleti harcművészet. A Taekwon-do Koreai alapító nagymestere Choi Hong Hi egy nagyon jól felépített és edzési technikáiban kidolgozott harcművészetett hozott létre az ősi koreai Hwarang katonai különítmények harcmodorából. A nagymester maga is volt katona, tábornoki beosztásának köszönhetően a koreai különleges csapatoknál alap- követelmény a taekwon-do alapos ismerete, a technikák mentesek a túlmisztifikáltságtól az egyértelmű és világos gyakorlatok teszik vonzóvá az európai és nyugati ember számára. Jelemzőek a lábtechnikák /magas rúgások, köríves rúgások/ és a laza pörgős küzdőstílus. Az edzésen résztvevőknek lehetőségük van versenyeken indulni, ahol gyakorlatban is tesztelhetik megszerzett tudásukat. Bátran ajálhatom mindenkinek, aki egészségre, jó erőnlétre és erős szellemi tartásra vágyik vagy gyermekének szeretné ezeket biztosítani. Edzések heti két alkalommal kedden-pénteken 16.00-18.00 között vannak az eleki tornacsarnokban. Az edzéseket vezeti: Nagy László 2. Dan-os mester. Mindenkit korra és nemre való tekintet nélkül vár a Dragon Taekwon-do klub.
D.F.