Eleki Krónika – 1998. szeptember

Ingatlanhoz jutott a Román és Cigány Kisebbségi Önkormányzat
Beszámoló a képviselő-testület augusztus 31-i és szeptember 9-i üléséről.
Az eleki képviselő-testület az Elek, József A. u. 10. sz. alatti ingatlant 20 éves időtartamra díjmentes használatba adta a Román Kisebbségi Önkormányzat részére. Ugyancsak ingatlanhoz jutott a Cigány Kisebbségi Önkormányzat is. Ők a Lökösházi úti ovoda melletti szolgálati lakást kapták meg hasonló feltételekkel, melynek felújításához a képviselő-testület még 300.000,- Ft összeget is biztosított. 
Az augusztus 31-i ülésen a képviselő-testület módosította az 1998. évi költségvetési rendeletét és elfogadta az I. félévi költségvetési beszámolót. Elfogadásra került a Román Iskola alapító okirata és pedagógiai programja is. Döntött a testület az oktatási intézményeket megillető minőségi bérpótlék szétosztásáról, valamint elfogadta a Magyar Általános Iskola és a Szociális Otthon szervezeti és működési szabályzatát és kollektív szerződését. 
A tartalékalap terhére 350.000,- Ft-ot biztosított a testület az Mezőgazdasági és Ipari Középiskola és Diákotthon részére érintésvédelmi és villámvédelmi felülvizsgálatra., 150.000,- Ft-ot pedig a Magyar Általános Iskola kapott az életveszélyessé vált üvegfal cseréjére. 
Döntés született arról is, hogy az Önkormányzat az Eleki Labdarúgó Egyesülettől visszaveszi a Faház Büfé használati jogát és az Egyesületet 360.000,- Ft egyszeri támogatásban részesíti. További pénzösszegek kerültek felhasználásra a félbehagyott szeméttelep teljes körű talajmechanikai feltárása érdekében és a szennyvíztisztító-telep melletti földterület megvásárlására. 
Ez évben a Vécsey utcában épül út a Gyulai úttól a Táncsics utcáig terjedő szakaszon. 30.000,- Ft/ingatlan lakossági hozzájárulás segítségével. A képviselő-testület elhatározta, hogy rendes ülést a választásokig már nem tart.
Rendkívüli ülésen tárgyalta viszont szeptember 9-én a testület Elek Város szennyvízcsatorna-hálózat fejlesztését. A tárgyalásos közbeszerzési eljárás győztese a KÖVIÉP Kft., Békéscsaba lett. A beruházás 118.258 eFt összköltségű, amelyhez pályázati úton az Önkormányzat 76.831 eFt összegű támogatást nyert. A beruházást az Önkormányzat az érintett lakosság bevonásával társulati úton kívánja megvalósítani. A társulat taggyűlésének a képviselő-testület azt javasolja, hogy az érdekelt lakosokat 60.000,- Ft összegű érdekeltségi hozzájárulás terhelje. Az érdekeltségi hozzájárulást 10 év alatt negyedévenkénti 1.500,- Ft-os részletekben kell törleszteni, de az állami visszatérítés miatt az érdekelt állampolgárokat csak havi 425,- Ft terheli, az állampolgároknak pedig 5 évig nem kell kommunális adót fizetni. A társulat által felvett hitelek visszafizetéséért az Önkormányzat kezességet vállal. 

A lakosság hogyan értékeli az elmúlt időszakot és mit vár a jövőtől?
Előző lapszámainkban a most leköszönő testületi képviselőinktől kértünk értékelést az elmúlt 4 év munkájával kapcsolatosan. Ezúttal a lakosság részéről kérdeztünk meg néhány személyt, miként értékelik az önkormányzati testület munkáját, milyen eredményeket, illetve hiányosságokat tartanak számon, és ebből az alapállásból kiindulva, milyennek szeretnék látni az októberben megválasztandó új testület célkitűzéseit, a képviselők mire ügyeljenek elsősorban, az elkövetkezendő 4 évben mely változások elkerülhetetlenek a város életében. A megkérdezettek figyelmét felhívtuk arra, hogy reális pénzügyi keretekben gondolkozzanak.
Ramaszné Szántai Erika:
-Véleményem szerint a testület nem volt elég határozott, amikor döntéshozatalra került sor. Ez a magatartás különösen fontos kérdések eldöntésekor kínos, hiszen egy képviselőnek kell, hogy véleménye legyen. A tartózkodás egyfajta passzivitást, nemtörődömséget sugall. Persze a rossz döntéshozatal sem áldásos, de figyelembe illik venni, hogy a képviselő felelősséggel (is) tartozik, ezt a felelőséget mindenkor fel kell vállalni. Az újonnan megválasztott képviselőktől ezt mindenképpen elvárom, elvárjuk. Az előző ciklus eredményének a művelődési ház részbeni felújítását, a gázbevezetést tartom. Hiányosságként viszont az egyes iskolai intézmények folyóvíz ellátását említeném meg. Az esztétikai elmaradottság mellett, komoly fertőzésveszélyt is hordoz a hiányosság. Természetesen tisztában vagyok a ténnyel, minden kérdés megoldása pénzkérdés is. Megítélésem szerint a testület komolyabban foglalkozhatna a különböző pályázatokkal, jobban ki kellene használni ezeket a kínálkozó lehetőségeket.
Salát Ferenc: - Megítélésem, hogy a testület az elmúlt ciklusban mindent megtett, amit megtehetett. A több elvégzett feladat között igen nehéz fontossági sorrendet felállítani. Személy szerint én a művelődési ház felújítására, valamint a volt Üvegház kérdésének megoldására szavaznék, különösen az utóbbinak van megkülönböztetett jelentősége, hiszen az elhanyagolt épület erősen rontotta a városképet. Mint ahogy a szemét is rontja a városképet. A tisztább közterekért, utcáként többet kellene tenni, lényegesen több kukát kellene elhelyezni városszerte, de erre a célra több embert is kellene foglalkoztatnia az önkormányzatnak. Hogy mit várok az új testülettől? Elsősorban azt, hogy a jelentősebb dolgokra komolyabb hangsúlyt fektessenek, és ahol lehet, ott ésszerűsítse a munkát. Elképzelhető, hogy ezáltal anyagiakat takaríthat meg az önkormányzat.
Durst Ferencné ( az EVI Kft. dolgozója): - A testületi képviselők az egyes döntsek meghozatala előtt komoly, érdemi vitákat folytatnak, de ez a természetes, hiszen csak a részletes elemzésekből állhat össze az érdemi kép. Megítélésem szerint a testület elvégezte a rá bízott feladatokat. A lehetőségeken belül jelentős eredményeket is fel tud mutatni; gázbevezetés, utak építése, felújítása. Természetesen maradtak még megoldásra váró feladatok, amelyek az új testület célkitűzéseit is képezhetik. A megkezdett módon tovább kell folytatni az utak építését, a  szennyvízhálózat kiépítését, az intézmények (iskolák, óvodák) felújítását, karbantartását.
Braun József: A munkámból adódóan - viszonylag kevés időt tölthetek idehaza - csak részleteiben tudtam, tudom követni az önkormányzati testület munkáját. Az az észrevételem, hogy a napirendi pontok “tálalása” érthetőbben, helyesebben, közérthetőbben kellene hogy történjen. Figyelembe kellene venni azt a tényt, hogy a lakosság döntő többsége “felkészületlenül”, anyag és sokszor információ híján ül a képernyő elé. A legtöbbször azt sem tudja, hogy voltaképpen miről is folyik a vita. Eennél rosszabb dolog az, hogy számos esetben a képviselők sem látnak tisztán, ezért ott a helyszínen lapozgatnak, ismerkednek a megoldásra váró feladattal. Kérdezem én, hogyan tud valaki ebben a helyzetben döntést hozni? Véleményem szerint az alapismereteket már a testületi ülés előtt el kellene sajátítani, és a helyszínen, a képernyő előtt már csak szavazni kellene. Mindettől függetlenül örömömre szolgál, hogy a művelődési ház felújítása megkezdődött, a város központjának parkosításával viszont elégedetlen vagyok. Több padot kellene felállítani, hiszen a padhiány miatt a lepihenni vágyók csak a vasrúdra telepedhetnek. Aztán - igaz ez is csak esztétikai szempont - a képviselők egyike-másika több figyelmet szentelhetne az öltözködésére, mert a lakosság egy bizonyos részét hivatott képviselni. Azt szeretném, hogy az újonnan megválasztott képviselők felkészültebbek legyenek. Már tettem említést a művelődési házról. Nos, több előadói estet kellene tartani benne, hiszen a lakosság igényelné ezeket, és figyelembe kellene venni azt is, hogy a kispénzű nyugdíjasok nem tudnak egy színházi előadásra a megyeszékhelyre utazni.
Szabó Bálintné: - Elöljáróban szeretném kihangsúlyozni, hogy csak időszakonként, igen ritkán figyeltem a testület munkáját. Az a véleményem, hogy ebben a pénzszűke világunkban, igen nehéz a képviselők döntéshozatala és szinte képtelenség a mindenki által támasztott igények teljesítése. A támogatási terület jelentős és szerteágazó. Úgy gondolom, hogy az adott helyzetben a testület megtette, amit megtehetett, tehát a munkájával is nagyjából elégedett vagyok. Az új testületi tagoktól azt várom, hogy ismerjék el egymás munkáját, erőfeszítését, és magatartásukkal a közös célt szolgálják. A döntéshozatal előtt a város érdeke, és ne személyes, esetleg csoportos érdekek domináljanak.
Természetesen tisztában vagyunk a ténnyel, hogy a megkérdezettek véleménye nem fedi az összlakosságét, de számos szegmenst figyelembe vettek. A baj az, hogy számos olyan egyénnel találkoztam, beszélgettem, aki egyáltalán nem kíséri a testület munkáját, nem érdekli a téma, és természetesen nincs semmiféle véleménye. Pedig ha tetszik, ha nem, tudomásul kell venni azt a száraz tényt, hogy megfelelő összhang nélkül, ez esetben a testület és a lakosság között hosszabb távon lehetetlenség számottevő eredményre számítani. Az élet, a történések folyamata ezt kívánja, és az a szerencsés település, ahol az összhang minél előbb létrejön. Ellenkező esetben időlemaradás következik be, és tudnivaló, hogy az időt a legnehezebb bepótolni, ha ugyan lehetséges.
Bernát Nándor

Az 1998. évi eleki helyhatósági választáson induló jelöltek
Polgármester
Kecskeméti János, Rákóczi 1.,P1Málik József, Táncsics 28.,P2Takács Tibor, Hősök 16/a,F.J.
Helyi önkormányzati képviselő
Ádámné Eleméry Edit, Kétegyházi 28/a.,P1Bakos Ferenc, Hősök 22.,P1Baranyi Györgyné, József A. 7.,F.J.Békési Sándor, Pöltenberg 31.,P2Csuvarszki Béla, Kétegyházi 88.,P1Drágos József, Ottlakai 11., F.J., cigány képviseletet vállalForgács Tibor, Vécsey 56.,F.J.Gál Attila, Ottlakai 45.,F.J.Godó Antalné, Erkel 13.,F.J.Gura Tamás, Vécsey 4/a.,P2Hambarás Ferenc, Táncsics 34.,P2dr. Heimné Máté Mária, Gyulai út 9.,P2Kiss Lászlóné, József A. 9. II/8.,P2Klemm István, Gyulai 26/b.,P1Kohut István, Kun . B. 4.,P1Kovács Ferenc, Mátyás K. 28.,F.J.Kovács Gergely, Szántó 9.,F.J., cigány képviseletet vállalKovács János, József A. 9. II/6.,F.J.Kovács Valéria, Árpád u. 1.,P2Kulik Sándor, Táncsics 53.,P2dr. Kurucz Béla, Ady E. 9/b.,F.J.Lakatos Zoltán, Szántó 27.,F.J., cigány képviseletet vállalid. László János, Kétegyházi 1., F.J.Lénárt Istvánné, Rákóczi 15.,F.J.Lup János, Hősök 28., F.J.dr. Márki-Fejes László, Bajcsy-Zs. 18/a.,P2Mészáros János, Kétegyházi 97.,P2Móga Lászlóné, Széchenyi 14.,P1Nánási Mihály, Bartók B. 16/a.,P2Nedreu Dávidné, Kétegyházi 37/a.,F.J.Niedermayer Ernő, Táncsics 30.,F.J., német képviseletet vállalPelle László, Gyulai 16.,P2Pluhár László, Bajcsy-Zs. 22.,P2Ramasz István, Mátyás K. 66.,P1Rocskár Jánosné, Dankó 14.,F.J., román képviseletet vállalSárközi Józsefné, Pöltenberg 34.,F.J.Schneider László, Kossuth 29.,P2Singer Éva, Marx 8.,P2Sipos Sándor, Bajcsy-Zs 6/a.,F.J.Soós István, Batthyány 2/b.,P2Szabó Bálint, Széchenyi 16.,P2Szabó Illés, Cinka 29.,F.J., cigány képviseletet vállalSzabó József, Ottlakai 10.,P2dr. Szelezsán János, Dózsa 2/a.,F.J., román képviseletet vállalSzkaliczki Jánosné, Kétegyházi 12/a., F.J.Takács Tibor, Hősök 16/a.,F.J.Turóczy András, Arany J. 7/a.,P1Uhrin Pálné, Hősök 34.,F.J.Völgyesi István, Mátyás K. 47.,P2
Cigány Kisebbségi Önkormányzat
Balogh Dániel, Szántó 29.,F.J.Cinanó János, Vasút sor 4.,F.J.Drágos József, Ottlakai 11.,F.J.Kovács Antal, Vajda 5.,F.J.Kovács Gergely, Szántó 9.,F.J.Kovács György ifj., Cinka 1/a.,F.J.Lakatos Zoltán, Szántó 27.,F.J.Laurencsik József, Vasút sor 5.,F.J.Rostás Péter, Cinka 9.,F.J.Szabó Illés, Cinka 29.,F.J.Szabó János, Szántó 13.,F.J.Szakál István, Gyulai 55.,F.J.
Német Kisebbségi Önkormányzat
Nádor Mária, Hősök 15.,F.J.Niedermayer Ernő, Táncsics 30.,F.J.Rapajkó Tibor, Dózsa 1.,F.J.Reisz György, Gyulai 6-8. I/2.,F.J.Strifler József, Kossuth 42.,F.J.Strifler Józsefné Ifj., Tél u. 16.,F.J.Váradi-Wittmann Boldizsár, Kossuth 30.,F.J.Wittmann György, Ady E. 7.,F.J.
Román Kisebbségi Önkormányzat
Árgyelán János, Pöltenberg 16.,F.J.Botás Tivadar, Kétegyházi 71.,F.J.Gál György, Kétegyházi 104.,F.J.Gálné Mészáros Mária, Kétegyházi 31.,F.J.Gulyás István, Mátyás K. 64.,F.J.Hotya Péter, Liszt F. 4., F.J.Nedró János, Arany J. 16.,F.J.Rocskár Jánosné, Dankó 14.,F.J.Sarkadi Ferenc, Bólyai 7.,F.J.Szabó János, Lőkösházi 45.,F.J.Szabó Péter, Pöltenberg 55.,F.J.dr. Szelezsán János, Dózsa 2/a.,F.J.Szelezsán Péter, Liszt F. 5.,F.J.
Jelmagyarázat:
P1=FIDESZMPP-FKGP-MDF-SZDSZ-KDNPP2=MSZPF.J.=független jelölt
Tájékoztatjuk a választópolgárokat, hogy érvényesen szavazni a megyei közgyűlés tagjainak választására szolgáló szavazólapon csak 1 listára, polgármester választására szolgáló szavazólapon csak 1 jelöltre, helyi önkormányzati képviselők választására szolgáló szavazólapon legfeljebb 13 jelöltre, helyi kisebbségi önkormányzati képviselők választására szolgáló szavazólapon csak 1 kisebbség legfeljebb 5 jelöltjére lehet.
Helyi Választási Iroda

Kovászna megyei vendégek
Kovászna megyei vendégek látogattak a Mezőgazdasági és Ipari Középiskolába szeptember 21-én. A vendégeket Simon Mihály úr, az iskola igazgatója tájékoztatta az iskola működéséről, az elért eredményekről, gondokról.
Megtekintették az épülő tangazdaságot, a gazdaasszonyképzőt és a tankertet. A látogatók találkoztak az itt tanuló Kovászna megyei tanulókkal, akik közül többen több éve tanulnak intézetünkben. A vendégek nagy elismeréssel szóltak az itt szerzett tapasztalatokról, az elért eredményekről, arról az erőfeszítésről, amit az iskola vezetése tesz a tanulók érdekében.
A sepsiszentgyörgyi Mikes Kelemen Gimnázium igazgatója, Pál Ferenc úr és a középiskola igazgatója megállapodott a kölcsönös csereüdültetés megszervezésében.
A delegáció ezután Elek várost tekintette meg, kiemelten a Vízmű és Szennyvíz Telepet, ahol Gura Tamás igazgató tájékoztatta a jelenlévőket.
A város megtekintése után a vendégek nagy megelégedéssel beszéltek a látottakról és a megvalósítandó tervekről.
Lantos Mihályné

Választási küzdelem egykoron
Mennyivel nehezebb (vagy talán könnyebb) volt az ókori Pompejiben, hiszen évente kellett megválasztani a városi tanácsot. Szerencsénkre ezek a falra felfestett különböző üzenetek túlélték a hatalmi változásokat, így ma is az akkori politikai élet hű tükrei. Ezekből nézzünk most néhányat:
SI PUDOR IN VITA QUICQUAM PRODESSE PUTATUR, LUCRETIUS HIC FRONTO DIGNUS HONORE BONO EST. Ha úgy vélik, hogy a becsületérzés az életben valamit használ, akkor ez a széles homlokú Lucretius méltó a jó tisztségre.
AEDILEM PROCULAM CUNCTORUM TURBA PROBAVIT: HOC PUDOR INGENUUS POSTULAT ET PIETAS. Procolust aedilisnek (állami tisztségviselőnek) a többség elfogadta: ezt követeli a tisztesség és az igazság.
CASELLIUM VINDEMITORES AEDILEM ROGANT. Casellust a vincellérek kérik aedilisnek.
POPIDIUM RUFUM AEDILEM PISCICAPI FACITE. Halászok, Popidus Rufust támogassátok.
COMMUNEM NUMMUM DIVIDENDUM CENSIO EST, NAM NOSTER NUMMUS MAGNAM HABET PECUNIAM. Az a véleményem, hogy a közpénzt szét kell osztani, mert a pénzünknek nagy értéke van.
Rapajkó Tibor

Repedés. Haránt.
Szeptember 18-dikát írtunk, amikor ellátogattam a művelődési házba. Csak úgy, kíváncsiságból, hogy hadd lám, hol tartanak a még hátra lévő felújítási munkálatok? Az Ady Endre utca felőli hátsó bejárat éppen nyitva volt, így hát azon keresztül közelítettem meg az “objektumot”.
Első pillantásra örömmel töltött el a tény: végre eltűntek az udvarról a WC-k! Helyén most törmelék, hulladék kupacok vannak. A homlokzati falfelületek mindenhol frissen vakoltak, nagy részük már festett, a lábazati részek műkő utánzat-féle díszítést kaptak. Kevés híján szinte teljesen késznek mondhatnám a külső vakolást, festést. Csupán néhány m˛ hiányzik már a szomszéd felőli oldalon, és - sajnos - a színpad mögötti tűzfal! Csak az ne lenne olyan állapotban! Sajnos a jópár évvel ezelőtti statikai vizsgálatok megállapításai igaznak bizonyultak: ki- (vagy be-) dőléssel fenyeget a kb. 3 méter magasságban már régen keletkezett harántrepedés miatt. Ezen kívül a sarki támpillér az elázás miatt elvált a tűzfaltól. Itt bizony bontani kell! Ebből következően a színpad valameddig ismét használhatatlanná válik, így a nagyterem is. Feljajdul a szívem: Úristen, a szép, új függönyöket, lámpákat, a színpadot vajon hogyan sikerül megkímélni a károsodástól?
Ottjártamkor négyen serénykedtek a vakolással, akik az ELEKÉP Kft. dolgozói. A korábban ott dolgozók (főleg közmunkások) jelenleg az útépítésnél végzik a dolgukat. Szép volt az idő, jól haladtak a vakolással, jó ránézni a szép, sima falakra. Igen, valóban igyekezni kell, hiszen - ha a vényasszonyok nyara elmaradna - már csak rosszabb időt várhatunk!
Érdeklődöm a munkásoktól, hogy az emeleti részen milyen munkák folynak. Sajnálattal közlik, hogy tudomásuk szerint semmilyen. Most a legfontosabb, hogy az időjárás viszontagságainak kitett felületekkel végezzenek. Ez nyilvánvaló és érthető.
Már-már kedvem lenne kitenni valamiféle táblát, mely szerint: “A művelődési ház ünnepélyes átadása után folyamatosan szünetel!”... Ekkor azonban kis teherautó gördül be az udvarra, melyet jónéhányan kerékpárral követnek. Vidám emberek, akiktől megtudom, hogy lakodalomra készülnek, s jöttek a nagytermet berendezni. Hozzák az üstöket, tüzifát, zöldségfélét, s mindent, amit így pénteken már el lehet hozni. Néhányan közülük még nem látták a felújított nagytermet, folyósókat, büfét, s bizony ámuldoznak a látványon. Nagyon tetszik nekik. Megtudom, hogy ifj. Szabó János (áramdíj beszedő) köt házasságot Muntyán Gittával. 150 főt várnak a lakodalomra.
Hát, éljen az ifjú pár! Nagyon sok boldogságot kívánunk!
(A felújítási munkák folyamatára 2-3 hónap múlva visszatérünk.)
Topa Sándorné

Tanévnyitó
Az általános iskola augusztus utolsó napján tartotta az 1998/99-es tanévnyitóját. Az alkalmi ünnepségen egyebek között Simon Mihály, a Mezőgazdasági és Ipari Középiskola és Diákotthon igazgatója, Kerekes Gáborné, a Nevelőotthon igazgatónője, Zsidóné Kerekes Éva, a polgármesteri hivatal aljegyzője is részt vett. Godó Antalné az intézmény igazgatónőjének felszólalása előtt az óvodások, illetve az általános iskolások műsorában gyönyörködhettek a megjelentek. Az igazgatónő egyebek mellett elmondta, hogy a folyó iskolaéven összesen 528 tanuló kezdte el tanulmányait, közülük 233 alsós, 280 felsős és 15 speciális tagozatos van, az elsősök létszáma 62. A nyár folyamán 21 tanuló sikeres javítóvizsgát tett. A nyolcadikosok szűkebb létszáma - 56 tanuló - szükségessé tette, hogy a három osztályból kettőt hozzanak létre. Az idei tanévben az elsős, illetve a hetedik osztályosokat tanítják a NAT-programja szerint. A vakáció alatt a volt zárda épületében befejezték az osztálytermek felújítását, a folyosói rész azonban még várat magára. Ezeket a munkálatokat majd a hétvégeken kivitelezik, ezzel párhuzamosan a volt gimnázium épületében is folytatódnak felújítási munkálatok. Az ezredforduló utolsó iskolaéve hosszabb lesz, mint az előző volt: az illetékes minisztériumi határozat értelmében a 185 munkanapos tanév 1999. június 18-án zárul.
Bernát Nándor

Benépesült termek itt-ott
A nyári vakáció alatt az iskola épületében elvégezték a szokásos nagytakarítást, két kivétellel a tanulók megvásárolták a tankönyveket, nincs új arc a pedagógusok között, minden összegezve jól indult az 1998/1999-es tanév - tájékoztatta az Eleki Krónikát Grósz Péterné, a Román Iskola igazgatónője. Az intézményben 61 tanulót tartanak nyilván, ebből nyolc első osztályost, és hét végzőst.
Legkisebbjeink, az óvodások is benépesítették az intézmény termeit. A kezdésről Singer Éva igazgatónőt kérdeztük.
- A közelmúltban lezajlott intézményi vezetőváltást a kollégák a legtermészetesebb módon fogadták el. Igaz, pedagógusi ellentétek eddig sem voltak. Az intézményrendszeren belül - 4 óvodában - pedagóguscserék történtek a nyár folyamán. Minden óvodában elvégezték a szokásos nagytakarítást, a négyes számú óvodában ennél több is történt. A polgármesteri hivatal segítségével a melegítő konyhában, az előtérben felújították a padló burkolatát, kicserélték a mosogatókat, lecsiszolták a parkettát, majd a lakkozása is megtörtént, ezen kívül átfestették az ajtókat.
A hatáskörünkbe 241 gyermek tartozik, az óvodánkénti szerkezet a következő: az I. sz. óvodába 61 gyermek jár, közülük 22 kiscsoportos, 15 pedig iskola előtti nagycsoportos. A II. sz. óvoda adatai: 65-24-19, a III. sz. óvodáé: 75-24-23, a IV. sz pedig: 40-4-17 - mondta egyebek mellett Singer Éva intézményvezető.
Bernát Nándor

Ajánlás
Busa László: Az eleki gimnázium története 1963-1980című könyvéhez
Több éves várakozást elégít ki az a kiadvány, amely Busa László nyugalmazott gimnáziumi tanár kollega munkája eredményeként jelent meg. Címe: Az eleki gimnázium története.
A 95 oldalas munka 17 év eseményeit tartalmazza 1963. szeptember 1-től 1980. június 30-ig. Ennyi idő adatott annak a “kis” középiskolának, melynek megalakulását öröm, várakozás és lelkesedés, megszűnését értetlenség, csalódottság kísérte.
Az emlékezés mindig múltidézés, összegzés, melynek hitelességét a személyes átélés fémjelzi. Busa kollega az alapító, lelkes nevelői közösség egyik tagja, aki az események felidézésében nem csupán saját emlékeire hagyatkozott, hanem volt kollegái, növendékei gondolatait is felhasználja az elmúlt 17 év történéseinek felidézésében. Így kap helyet a munkában a két igazgató: Janecskó János és Klampeczki Béla, a hajdani kollegák és 40 volt tanítvány véleménye az “Alma-Mater”-ről. S ha valami mégis kimaradt volna a gondosan szerkesztett munkából, a könyv végén található Személyes feljegyzések címszó alatt (94. oldaltól) bárki kiegészítést tehet saját részére, személyes emlékei alapján.
A logikusan felépített írás 22 fejezetre tagolódik. Az iskola alakulásának körülményeitől a megszűnésig (1-17. fejezet). A szerző ismerteti a gimnáziumban tanító tanárok, az érettségizett diákok névsorát, az érettségi elnököket, a végzett tanulók pályairányultságát.
7 fejezet szól a tanítási órákon kívüli tevékenységekről, az énekkari, sport és szakköri munkákról, az iskolában kialakított, majd hagyománnyá vált szokásokról.
Külön fejezet foglalkozik az esti és levelező tagozattal. Megtalálható benne a diákhumor is, melyben hajdani tanítványok “irodalmi zsengéi”, rímfaragó alkotásai olvashatók.
S hogy 17 év nem múlt el nyomtalanul, arról a 21. fejezetben Az öregdiákok első találkozójá-ról szóló írás tanuskodik.
A körültekintő alapossággal elkészített munkában 56 db fénykép, - köztük valamennyi érettségizett osztály tablója, - található. Stílusa olvasmányos, árad belőle a tisztelet, az emberség, a szeretet.
A nyomdatechnikai szerkesztés, a kiemelések, a képek minősége és elhelyezése a békéscsabai Körös Print - Pack Nyomdaipari és Csomagolástechnikai Kft. példamutató munkáját dicséri. A könyvkötést Dévaványán a Szalay Kft. végezte. A könyv kemény kötésű, címlapja szerény, ízléses, betűi jól olvashatók.
Remélem sok ember könyvespolcát díszíti majd ez az “Emlékkönyv”, akiket szeretet és ragaszkodás fűz egykori iskolájához és Elekhez.
Köszönjük Busa kollegának, hogy megmentette az enyészettől azt a 17 évet, mely nemcsak nekünk, volt tanároknak, szülőknek, tanítványoknak, hanem településünk valamennyi lakójának is kedves és maradandó emléket jelentenek.
Csíki Lászlóné ny. gimn. tanár

Hű maradtam eredeti indíttatásomhoz: tanárnak vallom magam!
Olvasóink kérésének eleget téve közöljük Busa László tanár úr gondolatait, amelyet az Elekért érdemérem átadásakor mondott el 1998. augusztus 1-jén.
“Hölgyeim és uraim !
Egy nagyon szép verset, szépen mondtak el nekünk. Mondanivalója nekem azért tetszett, mert én is ilyen tanító, ilyen viharoknak is ellenálló nyárfa szerettem volna lenni!
Aki, ha kell fejet hajt, talán térdet is, de derekat soha, senkinek. A hír, hogy ilyen megtisztelő kitüntetésben részesülök, váratlanul ért. A magyar embernek az ilyen alkalmakra van egy találó mondása: “Úgy jött, mint derült égből a villámcsapás.” A hír, íme igaznak bizonyult, melyet nem kis meglepetéssel, de jóleső érzéssel és természetesen örömmel veszek tudomásul.
Köszönöm mindazoknak, akik amikor erről a megkülönböztető díj odaítéléséről döntöttek, rám, az egyszerű emberre, a tanárra gondoltak. /A lelkük rajta, hogy jól döntöttek/ Az indoklásból /mely szerintem túl szépre sikeredett/ kiderült, hogy az érdemérem a tanár munkáját köszöni, köszönti.
Mert hű maradtam eredeti indíttatásomhoz, tanárnak vallom magam, immáron 45. éve! Életem a hivatásom, melyre 1953-ban tettem esküt. “A szent ügyet alázattal, tisztességgel és becsülettel szolgálom mindaddig, amíg bele nem rokkanok!”. És mi a szent ügy? Maga a gyermek, a tanítvány, akik számomra egyszer a 7 éves, máskor a 18 éves diákot jelentették.
Szolgálatot is mondtam! Azt pedig hit és szeretet nélkül nem lehet, de nem is lenne szabad csinálni! Én mindig hittem abban, amit csináltam. De csak azt csináltam, amiben hittem. Úgy gondolom, hogy a világon nincs szebb, felemelőbb érzés, mint tanítványaink szemében látni az értelem nyiladozását, a tudás gyarapodását. Látni azt az önfeledt gyermeki örömet.. már le tudom írni a nevemet... vagy sikerült a felvételi vizsgám... és titokban tudni azt, hogy ezekhez a sikerekhez, eredményekhez nekem is közöm van!
Szeretem az ember első szellemi hajlékát, amit iskolának neveznek. Szeretem az iskolámat, azzal a semmivel össze nem téveszthető, jellegzetes büdös “iskolaszagával” együtt.
Mindig szerettem a pedagógiai kihívásokat, a “nehéz” osztályokat. Nálam a szó hitelessége, a pontosság tisztelete mindennél fontosabb erény volt. Lámpás, olyan lámpás szerettem volna lenni, akiről Gárdonyi Géza olyan szépen írt a regényeiben. De Váczi Mihály idevágó gondolatainak is szerettem volna megfelelni. “Érezzék egy kézfogásodról, hogy jót akarsz és te tiszta vagy. S egy tekinteted elhitesse véled: szép dolgokért élsz és érdemes élned”.
Hitet és példát mutattam abban, hogy a feladatokat, a felmerült problémákat meg kell oldani, és helyette nem kibúvót keresni, valamilyen mondvacsinált elmélettel! Márton Áron erdélyi püspökkel vallom: “Non recuso laborem” - azaz, a munka elöl nem futok meg /még ma sem/. Ezért elvárásaim szintjét magamnak, de tanítványaimnak is magasra tettem. Tanítványaimtól tudom, hogy számukra nem voltam egy könnyű eset, de mindig igazságosan mértem!
Mindennapi munkámhoz a megértő és segítő családi háttér mellet az elmondottak adják és adták azt az erőt, amellyel az értelmét kerestem és megtaláltam az életemnek. Erkölcsileg megbecsült tanárnak érzem magam. Ha újra kezdeném, biztosan tudom, hogy ezt az istenverte, agyonátkozott és szidott csodálatos hivatást válasz- tanám!
Összegezve pedagógiai hitvallásomat: Az a kevés, amit véghezvittem 45 év alatt, úgy hívják: kötelesség. Elmulasztása, másképpen csinálása, a pedagóguspálya ott hagyása, szégyen és gyalázat lett volna. Ám teljesítése sem érdemel ekkora dicséretet, amelyben most részesítettek. Köszönöm türelmüket.“
Közreadta: Rapajkó Tibor

Ezredévi ünnepély Eleken
“Eleken a német nyelvű de érzelem és gondolkodásban magyar lakosság fényesen ünnepelte meg a millenniumot.” Így kezdődik az a tudósítás, amely az Arad és Vidéke 1896. május 13-ai számában jelent meg.
Az ezredév ünnepségeket országosan 1896. május 2. és október 31. között tartották meg. A honfoglalás 1000. évfordulójáról az akkori Arad megyéhez tartozó Eleken már május 9-10-én (szombat, vasárnap) megemlékeztek.
Az első nap a hét órai misével kezdőzött, majd az iskolás gyerekek zeneszóval vonultak a templom mellett felállított emelvényhez, ahol az eleki lakosok, illetve a helyi hatalom képviselői jelenlétében igen gazdag és színvonalas műsort adtak. A program teljes ismertetésére most nem vállalkozunk, annyit azonban elárulunk, hogy 18 műsorszámból állt. A Himnusz elhangzása után Ament János iskolaszéki elnök mondta a nyitóbeszédet, majd méltatások, szavalatok, énekszámok következtek. Pl.: Az Árpád és a honfoglalás című verset két tanuló, az ötödik osztályos Wittmann A. és a hatodik osztályos Walthier L. mondta el. A Honfidalt minden iskolás énekelte. Érdekességképpen az is megemlíthető, hogy ekkor elhangozhatott az iskola legjobb tanulójának, a hatodikos Bender Györgynek a beszéde is.
Május 10-én reggel 9 órakor vonult a templomba Elek elöljárósága és képviselő- testülete Jank János főszolgabíró vezetésével. Alkalmi beszédet a szószékről dr. Kramp János esperes-plébános mondott.
A mise után az előző nap eseményeinek a helyszínén Magyary Vilmos jegyző magyar nyelven, Wittmann János országgyűlési képviselő pedig német nyelven szólt a jelenlévőkhöz. Utána a dalárda hazafias dalokat énekelt. Este pedig fényes kivilágítással és társas vacsorával ért véget e két jeles nap.
A 100 évvel ezelőtti Arad és Vidéke című lap alapján azt tudjuk mondani, hogy környékünkön is méltó módon megemlékeztek a honfoglalásról és államalapításról, hisz pl.: Gyula, Lippa, Magyarbánhegyes Elekkel egy időben, hasonlóan gazdag programot tudott összeállítani.
Az elekieknek 1924-ig kellett várniuk egy hasonló jellegű ünnepélyre, amikor is a németek az újratelepítésre tekintettek vissza 200 év távlatából, de ez egy másik történet...
Rapajkó Tibor

Egy eleki gazda Pesten
A múlt század hetvenes, nyolcvanas éveiben nagy gazdasági fellendülés volt az országban. Sok parasztember szerzett akkor kisebb-nagyobb, sőt, igen nagy vagyont is magának. Ezek azért nem urasodtak ki, megmaradtak egyszerű parasztembernek, éppen ezért sok jó dolog történt meg velük. Ezeket nagyapám mesélte, amikor még kisiskolás voltam.
Ő egyszer egy vagon kövér disznóval utazott Pestre, Kőbányára a vásárra. A disznókat eladta, Elek felé csak az éjjel jött egy vonat, kiment tehát a kiállítás megnézni. Nem 1896-ban a millineumi, hanem 1886-ban az országos kiállítást. Akkoriban sok zsebmetsző volt Pesten, még a pályaudvarokon is mindenütt ki volt írva: Óvakodj a zsebtolvajoktól! A nagyapám is több mint háromezer forintot kapott a disznókért (ez ma /1940/ kb. 8.000.- pengőnek felel meg), de kénytelen volt a pénzt magával vinni. Alighogy körülment a kiállítás területén, egyszer csak észrevette, hogy nincs meg a pénztárcája, ellopták. Igen ám, de neki is volt esze, nemcsak a zsebtolvajnak. Egy rossz pénztárcába újságpapírokat tett. Ezt lopták ki a kabátzsebéből. A háromezer forintot az inge alá, zacskóba rejtette el.
Walthier Ferenc (1883-1941) gyűjtését közreadja: 
Rapajkó Tibor

Köszönet a támogatásért!
Az Elekiek IV. VIlágtalálkozója Szervező Bizottsága köszönetét fejezi ki a rendezvény támogatóinak: Kocsis Józsefné, Aradi Zsolt, OTP Elek, Kereskedelmi és Hitelbank, Gyulai Húskombinát, Tűzoltóság Gyula, Seres Ker., Amstel Sörgyár Rt., Pepsi Cola, Gyula és Vidéke ÁFÉSZ, Holsten Vendéglő, Általános Iskola Elek, “Haladás” Mezőgazdasági Szövetkezet, Mezőgazdasági és Ipari Középiskola Elek, EVI Kft, Eleki Nyugdíjasok Egyesületének Népdalköre, Folkról együttesek, Sport egyesületek, Corpus Delicti zenekar, Yoric zenekar, képzőművészeti kiállítók, Római Katolikus Egyház Plébániahivatala, Klemm Veronika, Törzsök Attila, Lénárt Istvánné.
Topa Sándorné

Tanévkezdés a középiskolában
Augusztus 20-a után benépesült az iskola. Igaz, még nem a diákok érkeztek, hanem a pedagógusok, technikai dolgozók igyekeztek a még elvégzendő feladatokat minél jobban, hatékonyabban elvégezni, felkészülni az 1998/99-es tanévre.
Erre az időpontra esett a pótbeiratás, a pótvizsga, a tankönyvek megérkezése és még számos, más fontos feladat is.
Az új tanév mindnyájunk részére kihívást jelent, hiszen a Nemzeti Alaptanterv bevezetésének első lépéseként nálunk is beindult a 9. osztály. Mennyi és mennyi elképzelés, munka, program elkészítése előzte meg! Tudjuk, az iskola lényeges feladata a gyerekek felkészítése az életre. Ez egyszerre jelenti a szakismeretek megszerzését és nevelési folyamatot, szocializációt. a két összetevő arányát többféleképpen lehet megválasztani. Mi úgy gondoljuk - és a programunkban is ez fogalmazódott meg - a nevelésre különleges hangsúlyt fektetünk. Egyensúlyt kell teremtsünk az önmegvalósítás és a közösség érdekei között. Fel kell készítsük tanulóinkat a munkaerőpiacon való érvényesülésre, a nagybetűs életre.
A tantestület tanévnyitó értekezletén Simon Mihály igazgató úr szólt az előttünk álló feladatokról, s nem kis megelégedéssel a beiskolázásról. Iskolánk tanulóinak létszáma nem csökkent, hanem nőtt. A szakmunkások szakközépiskolájába 46 tanuló jelentkezett.
A 9. osztályba közel 100 tanuló iratkozott: nőiruhakészítő, lótenyésztő, ált. állattenyésztő, szakács pályaorientációval. Így iskolánk tanulóinak létszáma 300 fő. Az osztályok létszáma az előírt normatíváknak megfelelő.
Az ünnepélyes tanévnyitó augusztus 30-án délután 15 órakor került megrendezésre a megújult művelődési házban.
A Himnusz hangjai után Forgács Attila szakközépiskolás tanuló szavalata hangzott el: Juhász Gyula: Himnusz az emberekhez című költeményét tolmácsolta.
Az 1998/99-es tanévet Simon Mihály igazgató úr nyitotta meg köszöntő szavaival, majd kézfogással az iskola tanulóivá fogadta a 9. osztályosokat.
A tanévnyitó a Szózat meghallgatásával ért véget. Az ünnepségek után az osztályfőnökök megtartották az első szülői értekezletet.
Lantos Mihályné

Kortalan énekszó
Először is egy személyes tapasztalat engedtessék meg: az egyik televíziós műsorban egy 67 éves amerikai zenész beszélt életéről, hivatásáról. Mint mondta, egész életében muzsikált, szaxofonozott, a világ számos nagyvárosába hazalátogat, de ennek ellenére nincs állandó lakhelye. Mégsem ez a lényeg, hanem az, hogy 67 éves korra ellenére, fiatalos öltözékben volt: hosszú haj, farmernadrág, lovaglócsizma. És nem csak az öltözéke volt fiatalos, de a viselkedése is. Kamaszos életvidámsággal beszélt az életéről, arról az életéről, amely mások számára - passzivitásban élők -, annyira keserű. Az amerikai muzsikust bemutató műsort évekkel ezelőtt láttam, de ma is szívesen idézem fel, hiszen valami bizonyossá vált: egy muzsikus soha nem öregszik meg, bármilyen születési év is szerepel a személyi igazolványában.
Az eleki Idősek Klubjának keretén belül Nyugdíjas Népdalkör működik. Törzsök Attila karnagyot arra kértük meg, hogy mutassa be a csoport munkáját.
- A Nyugdíjas Népdalkör több mint két évvel ezelőtt alakult meg, és bebizonyosodott, hogy az énekelés az emberiség legösszetartóbb dolgainak egyike. Kezdetben a népdalkörnek kévés tagja volt, az idők folyamán a számuk huszonkettőre módosult. Az “ajtónk” a férfiak számára még mindig nyitva áll. A tény elsősorban Horányi Györgyné és Hurguly Mihály érdeme, akik összetoborozták a társaságot. A kezdeti lépésektől ez év júniusáig a Művelődési Ház és Könyvtár igazgatója, Nádor Mária volt a kör szakmai vezetője. Elmondható, hogy jó munkát végzett, szilárd alapot hozott létre. A nyugdíjasok heti egy alkalommal próbálnak, de fellépés előtt többször is. Most nyáron az elekiek világtalálkozóján, illetve a kórustalálkozón a tagság letette névjegyét, hozzáállása példaértékű volt. A helyi fellépések mellett vidéken is bemutatkoztunk, így Mezőkovácsházán és Csorváson, különösen ez utóbbi helyen kirobbanó sikert arattunk. 
A Nyugdíjas Népdalkör az Eleki Víz- és Csatornamű Üzemeltető Kft., az Idősek Klubja támogatásával, illetve önerőből működik. 
A következő célkitűzések közül megemlíthető, hogy a szakmai munka javítására nagy hangsúlyt fektetünk. A jövő tavaszon pedig szakmai zsűri előtt szeretnénk megmérettetni magukat. Ezenkívül bővítjük a műsorunkat, az egyszólamból többszólamra váltunk. Ez év októberében pedig Eleken nyugdíjas találkozót tartanak. Ezen a rendezvényen szeretnék minél több kategóriában (hangszeres, szólista) közönség elé lépni - mondta egyebek mellett Törzsök Attila.
Bernát Nándor

A lét alapeleme
Tudvalévő, hogy nemzedékről nemzedékre gyatrább az emberek fizikai állóképessége. A mindenkori katonai sorozóbizottságok orvosai is megerősítették e tényt. Vajon megfordítható-e a kedvezőtlen folyamat? Valószínűleg igen, de ahhoz gyökeres változásra lenne szükség, mondjuk olyanra, mint amilyen Amerikában játszódott, játszódik le. Tudvalévő, hogy ott a dohányzás 20-30 %-os csökkenése mellett mindenki mozog, aki tud, és akkor meg is érkeztünk eredeti témánkhoz, a testedzéshez. Kérdéseink megválaszolásához eleki példákat vettünk. 
Utunk első állomása az eleki polgármesteri hivatal. Kérdésünkre, hogy milyen a lakosság fizikai állapota és a hivatal mit tud a javítása érdekében tenni, Varga Ferenc jegyző a következő választ adta:
-Véleményem szerint a településen 1994-ben felépült sportcsarnokkal kedvezőbbé váltak a sportolási lehetőségek, az is igaz, hogy a szervezett testedzéshez az emberek önszerveződésére van szükség. A hasonló sportágak művelői aztán megalakítják a saját kis csapatukat. Erre példák Salak SC focistái, az asztaliteniszezők vagy az aerobikkal foglalkozók. Természetesen ezek a vállalkozások is anyagi kiadással járnak, például a sportcsarnokban bérleti díjat kell fizetni. Egyéni érdekeket nem tudunk orvosolni, de a polgármesteri hivatalban bejegyzett egyesületek között az idén 1,1 millió forint elosztását szavazta meg a képviselő-testület. A pénzügyi keret ennyit tett lehetővé.
-Az utóbbi évek gyakorlatát figyelembe véve számos sportággal gazdagodott a település sportpalettája, de ezzel is az ügy kívánnivalókat hagy maga után, az emberek önszerveződése, testedzés iránti vágya magasabb fokú is lehetne. 
-Valahogy fel kellene kelteni az érdeklődésüket, de amíg a megélhetés égető gondja foglalkoztatja őket...
A mai fiatalokat egy kis túlzással, “számítógépes nemzedéknek” is nevezhetjük. Természetesen jó az, hogy bővült a tudomány megismerésének, megszerzésének lehetősége, a szórakozás tárháza, a mi témáknál viszont sántít, mert a karosszéket melegítve senki nem tesz szert állóképességre. Mi erről a véleménye Dávid Rémusznak, az általános iskola testnevelő tanárának?
-Tény és való, hogy megszűntek a grundszerű játszadozások. A mai fiataloknak - tisztelet a kivételnek -, már nem jelent örömet a sportolás. Személyem szerint -13 éve vagyok a pályán - amit tudok, megteszek annak érdekében, hogy a tanulókban felkeltsem a testedzés iránti vágyat. Kitűnő kapcsolataim vannak a település sportegyesületeivel, ezért ha egy gyereknél jó képességet veszek észre egy-egy sportág űzésére, akkor összekötő szerepet vállalok közte és a klub között. Sajnos egyesek, amikor elérik a kamaszkort, felhagynak az aktív sportolással még akkor is, ha előzőleg sikerélményeik voltak. Az a személyes meggyőződésem, hogy a ma fiatalja a pillanatokban, a jelenben gondolkodik, és nem hajlandó áldozatot vállalni a később beérő gyümölcsért. A felnőtteknél más a helyzet: Őket a mindennapi gondok emésztik és nincs kedvük, sem pedig energiájuk sportolni. Majd ha megjavulnak az ország gazdasági viszonyai.Végül , de nem utolsó sorban álljon itt dr. Márki-Fejes László háziorvos véleménye:
-Az egyén egészségének megőrzése nem a felnőtt, hanem a kisgyermekkorban kezdődik. Ezt tudomásul kell venni. A gyenge fizikum tespedtséghez vezet és olyan élettani funkciókat korlátoz, amely alapvető egy ember számára. A gyermekeket fokozatosan, nem megerőltetően és tartós jelleggel kell a testedzésre nevelni. Ebben a folyamatban a szülőnek, nevelőnek is élen kell járnia, példát mutatnia. Sajnos, az egyéb iskolai elfoglaltságok miatt a tanulók nagyon leterheltek. Elsősorban pszichikailag, ennek pedig egyedüli ellenszere a kellő fizikai leterheltség.
-Más oldalról is megközelíthetjük a témát. Nagyon sok ember szenved magas vérnyonmásban, vérzsír- /koleszterin/ felhalmozódásában, cukorbetegségben vagy szív és érrendszeri megbetegedésben. Ezek a betegségek aktív sportolással megelőzhetők, a meglévő bajon pedig javítanak. Az egyén egészségi allapotát, korát és az egyéb tényezőket figyelembe véve ajánlatos lenne a naponkénti, önmaga számára teljesíthető félórás mozgás. A pácienseim közül egyesek nem értik meg, hogy a fizikai munka nem helyettesíti az élettani mozgást. A többség “üdvözitőnek” tartja, ha beveszi a gyógyszert. Természetesen tisztában vagyok azzal, hogy Magyarországon hozzáférhetetlenül drágák az egészséges élelmiszerek, és nagyon távol vagyunk attól, hogy a napi nyolcórás munkával tisztességes keresethez jussanak az emberek. Mindennek ellenére mindent meg kell tenni annak érdekében, hogy az emberek sportoljanak, mert a rendszeres testedzésnek bizonyított előnyei vannak.
-Doktor úr, ön sportol?
-Igen, immár 20 éve minden nap lefutom a nyolc kilométeres távot, a rendszeres mozgás életformámmá vált. A testedzés előnyeit lépten-nyomon népszerűsítem, bizonyítom, hogy az életben sok a stressz, de feloldásukat nem a gyógyszerekben, inkább a sportolásban kell keresnil Azt is elmondom a pácienseimnek, hogy amíg futok, nem gondolok az egészségkárosító szenvedélyekre, így a dohányzásra, azt italra vagy a túlzott étkezésre. A mindenkori kormánynak több figyelmet kellene fordítania a gondozott, nagyobb számú sportpályákra, uszodákra, hatékonyabb családi programokra. Az aktív sportembereket igenis jutalmazni kell, példaértékűen.
Bernát Nádor

Sportnyelv
Amerikában élő sógorom mesélte: egyszer egy ismerőse kereste fel azzal, hogy keressen számára munkát. Az ismerős hegesztő volt. Telefon, az eredmény? Másnap munkába lehetett állni. Egy hónappal később sógorom érdeklődött pártfogoltja felől, azt mondták, hogy elbocsátották, mivel az illető nem ismerte kellőképpen az angol nyelvet. A munkaadó pedig nem vállalta az ebből adódó kellemetlenséget, sérülés lehetőségét és sorolhatnám. Tehát az illető hiába tudta a szakmáját, nyelvismeret nélkül elbocsátották, kenyérkereset nélkül maradt. Bizonyos, hogy nem csak a hegesztő járt így, nagyon sok szakterületen a nyelvismeretnek döntő jelentősége van.
Amint az életben mindenhol, a kivétel erősíti a szabályt, mert igenis vannak olyan területek, ahol a nyelvnek nincs sok köze a megélhetéshez. A kivételt a művészet egyes területei és a sportágak nagyságai közül számtalan példát lehetne felhozni, akik ha történetesen nem is ismerték volna az alkalmazó ország nyelvét, akkor is brillíroztak volna. Én mégis Denilson mellett szavazok, mert akinek olyan bal lába van, mint neki, az a világ összes országába beutazási engedéllyel rendelkezik. A brazil sztár most Spanyolországban vállalt munkát, de bárhol a világon az egekig magasztalnák. Ha történetesen más európai országban vállal munkát, akkor is tökéletes nyelvismeret nélkül megél a fineszes elgondolásaiból, zseniális bokacsettintéseiből kiismerhetetlen cseleiből, mértani pontosságú átadásaiból, és nem utolsó sorban góljaiból. A csapattársnak csak annyit kell tudni, hogy labdához juttassa őt, a többi az ő dolga. Hogy azzal az időt tört része alatt mit kezd, továbbítja-e csapattársaihoz vagy egyedül fejezi be az akciót. Hiába, a sportnyelv az sportnyelv.
Bernát Nándor

“Könyörtelen idők” 1948-1998
Régóta vallom: igazán helyesen akkor ítél az ember, ha a másik ember helyzetébe is bele tudja magát képzelni. Tudományos elnevezése: empátia, és EQ a mértékegysége. Készség szintjére fejleszthető
Itt, Eleken, ahol élünk, ezt a képességünket gyakorta teszik próbára szűkebb vagy tágabb környezetünk történése. Fontos tényező ebben a lakosság soknemzetiségű volta. Gyakorlatilag ugyanazt éljük meg “kicsiben”, mint Magyarország (vagy talán kiterjeszthetjük az egész Kárpát-medencére) “nagyban”. 50 esztendőt megítélhetünk nagyon soknak, egy más megközelítésben viszont nagyon kevésnek is. Attól függ, hogy mi történik ez idő alatt.
Egyesek megélték a holocaust, szörnyűségeket, a kitelepítést, elűzetést, kitoloncolást, az önkéntes emigrációt vagy a kényszerű emigrációt, - mindenki a megélés minősége szerinti szót használja.
Mi, elekiek jószerével és csak bizonyos mélységben, elsősorban a városunkból Németországba toloncolt németség sorsát ismerhettük meg. Erre igen jó alkalmak voltak a világtalálkozóink, ahol élő beszélgetéseket folytathattunk az azt megélt emberekkel. Korábbi ismereteinket igazolták vagy cáfolták, de mindenképpen egy tisztább, valósághűbb képet alkothattunk az 50 év eseményeiről.
Mindezen gondolatok egy szürke kis füzet elolvasása kapcsán jutottak eszembe, melynek címe: Könyörtelen idők - 1948-1998. Megjelent az 1998. augusztus 22-23-án, a felvidéki magyarság kitoloncolásának 50. évfordulójára “Hazahívó szülőföld” elnevezésű rendezvényen. Kiadója a CSEMADOK Városi Szervezete Nagykaposon (ma Szlovákia területén található). Szerzője: Lobó János, eleki nyugdíjas. Az írás az 1948-1998. közötti időszakot öleli fel, jórészt Lobó úr saját élményanyagára épül, de azon keresztül a felvidéki magyarság életét, sorsát, megpróbáltatásait mutatja be egészen napjainkig. Sokkal kevesebb és pontatlanabb az ismeretünk róluk, felvidéki magyarokról. Szemérmes hallgatás vette körül őket, de - megítélésem szerint - bizonyos félelem is meglapul ebben a hallgatásban, csöndben. Csak ritkán hallhattuk panaszukat, a bántásokat, sértéseket, megaláztatásokat talán csak csöndes magányukban szeretteiknek sírták el. Lobó úr írásából sokminden kiderül, tisztábban láthatjuk a múltat. Olvashatjuk benne: “...kérjük, sőt követeljük a 200 ezer felvidéki magyar kártérítését...” Ez ugyanis még a mai napig nem történt meg...
Jó szívvel ajánlom mindenkinek a kis szürke füzet elolvasását, akit érdekel a történelem, s ha valahogy hozzáférnek, mert jelenleg Eleken csak keveseknek van belőle. Érdemes!
Általa talán jobban megérthetjük egymást is...
(Egyébként az Eleki Városi Televízió felvételeket készített a találkozóról, melyet műsorra is tűzött, s láthatta Elek lakossága is.)
Topa Sándorné

Nemzeti ünnepünk rendezvénye
Időpont: 1998. október 23., péntek, d.e. 10 óraHelyszín: Harruckern téri emlékműProgram: - emlékműsor, koszorúzás
Tisztelettel kérjük, hogy mindazok, akik koszorút kívánnak elhelyezni az emlékműnél, szíveskedjenek a könyvtárban Nádor Mária igazgatónőnél szándékukat jelezni.
Az ünnepségre mindenkit szeretettel várnak a Szervezők.
Topa Sándorné

Cselgáncs rangsorolóEleken
A hét végén az eleki általános iskola keretén belül működő cselgáncs szakosztály szervezésében a sportcsarnokban több mint száz ifjú versenyző részvételével - a szentesi Klauzál és a Pollák DSE, a szegedi Vasutas, a gyomaendrődi-, békési, békéscsabai- valamint az eleki DSE cselgáncs-szakosztály-, rendezték meg a délkeleti régió cselgáncs-rangsoroló versenyét. A seregszemlén Godó Antalné, az iskola igazgatónője üdvözölte a megjelenteket, mellette Tóth Béla, a régió Cselgáncs Szövetségének elnöke, valamint Kecskeméti János, Elek Város polgármestere is jelent volt, aki az összecsapások végén az érmeket nyújtotta át.
Durst Ferenc, az eleki cselgáncs szakosztály edzője, a seregszemle szervezője egyebek mellett elmondta, hogy nagy közdelmet láthattak a sportág kedvelői, amelyhez magas fokú technikai képzettség társult. Lényegében a várt eredmények születtek. A szervezők munkáját dicséret illeti.
Most pedig nézzük, hogy a teljesítményükért kik is vehettek át érmeket.
Diák “C”, 27 kg: 1. Kispál Gabriella (Kauzál), 30 kg: 1. Viczán Tímea (Klauzál), 33 kg: 1. Rónyai Ildikó (Klauzál), 36. kg: Mészáros Renáta (Gyomaendőd).
Diák “B”, 30 kg: 1. Nemes Edina (Klauzál), 46 kg: Gilla Aliz (Klauzál), 2. Farkas Nóra (Klauzál).
Diák “A”, 50 kg: 1. Forrai Zita (Klauzál), 56 kg: 1. Oszlács Katalin (Elek).
Serdülő, 50 kg.: 1. Szabó Marianna (Gyomaendrőd).
Diák “C”, Fiúk 22 kg: 1 Behám József (Elek), 2. Boda Nándor (Békés), 30 kg: 1. Orsy Ádám (Vasutas), 2. Szécsi Roland (Vasutas), 3 Farkas Róbert (Elek), 33 kg: 1. Muszka Ádám (Klauzál), 2. Béri István (Pollák), 3. Vinkovics Norbert (Gyomaendrőd), 36 kg: 1. Sallai Dániel (Klauzál), 2. Nagy Bence (Békés), 3.Gajda Péter (Klauzál, 42 kg: 1. Szilágyi András (Vasutas), 45 kg: 1. Fodor József (Elek), 2. Harsányi Zoltán (Pollák), 49 kg: Szabelédi Endre (Klauzál), 2. Lengyel Arnold (Klauzál), +49kg: 1. Bezsei Róbert (Békés), 2. Nagy Péter (Klauzál) 3. Kecskeméti Attila (Elek).
Diák “B” 29 kg: 1. Hegedűs Gábor (Klauzál), 32 kg: 1. Molnár Zoltán (Gyomaendrőd), 35 kg: 1. Kovács Géza (Elek), 2. Veres Péter (Elek), 38 kg: 1. Kacsala András (Elek) 2. Tóth Lajos (Klauzál), 3. Orsy András (Vasutas), 41. kg: 1. Bővitz Károly (Vasutas), 45 kg: 1. Nedreu Dániel (Elek), 50 kg: 1. Szirbucz Tamás (Elek), 2. Molnár Gábor (Gyomaendrőd), 3. Nagy Tamás (Klauzál), 55 kg: 1. Bogár-Szabó Krisztián (Elek), +55 kg: 1. Korcsik János (Klauzál), 2. Popity Péter (Vasutas ). 3. Heim Ádám (Elek).
Diák “A”, 34 kg.: 1. Recski Attila (Elek) 2. Kovács Dániel (Klauzál, 41 kg: 1. Józsa Ádám (Klauzál), 2. Mező Zoltán (Elek), 3. Majrik Tamás (Vasutas), 45 kg: 1. Kőszegi Szabolcs (Vasutas), 2. Viczán Lajos (Klauzál), 3. Kocsis András (Klauzál), 49 kg:1. Braun Richárd (Elek), 2. Huszár Tamás (Békéscsaba, 3. Csóti Zoltán (Békés ), 54 kg: Kiss-Rácz Ádám (Klauzál), 2 Sebők Rajmond (Vasutas ), 3. Szabó Gábor (Vasutas), 60 kg: 1. Nagy Gergő (Vasutas).
Serdülő “B”, 33 kg: 1. Tóth Gellért (Klauzál), 36 kg: 1. Gózon Gábor (Gyomaendrőd), 2. Mihajkovics János (Vasutas), 40 kg: 1, Gajda Gábor (Klauzál), 2. Hollányi Gábor (Gyomaendrőd), 44 kg: 1. Gudmann Gábor (Vasutas), 52 kg: 1. Rostás László (elek), 2. Strauszlai Mihály (Gyomaendrőd), 57 kg: 1. Csontos András (Klauzál, 63 kg: 1. Vécsey Barnabás (Klauzál), 2. Hannauer Gábor (Vasutas), 3. Balázs István (Elek), +63 kg: 1. Balogh Zoltán (Gyomaendrőd).
Bernát Nándor